Номер провадження: 33/813/1781/24
Номер справи місцевого суду: 511/1418/24 
Головуючий у першій інстанції Теренчук Ж.В. 
Доповідач Карташов О. Ю.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.08.2024 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Карташова О.Ю.
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_1 
адвоката Регульського Д.В.
       розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеса апеляційну скаргу адвоката Регульського Дениса Володимировича який діє в інтересах особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову Роздільнянського районного суду Одеської області від 28 травня 2024 року, у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч. 5 ст. 126 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

       Постановою Роздільнянського районного суду Одеської області від 28 травня 2024 року ОСОБА_2 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 126 КУПАП та накладено на неї стягнення виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800,00 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 5 (п`ять) років без оплатного вилучення транспортного засобу. Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, посвідчення водія НОМЕР_1 , не працюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 судовий збір у розмірі 605,60 гривень на користь держави.

       Як зазначено в постанові суду, 22.03.2024 року о 11 годині 20 хвилин по автодорозі Київ-Одеса 428 км 500 м Одеської області, Роздільнянського району, водій ОСОБА_2 , керувала автомобілем TOYOTA CAMRY д/з НОМЕР_2 , будучі притягнутою до адміністративної відповідальності 26.06.2023 року за ч.4 ст. 126 КУпАП, без посвідчення водія, повторно протягом року керувала транспортним засобом, не маючи такого права, чим порушила вимоги п.2.1.а ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.5 ст. 126 КУпАП.
ОСОБА_2 , в судове засідання, призначене на 22.04.2024 року не з`явилася, належним чином повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується підписом в протоколі. В судове засідання, призначене на 13.05.20204 року, 27.05.2024 року ОСОБА_2 не з`явилася повторно, про час та місце розгляду справи повідомлялася судовою повісткою, про поважні причини неявки суд не повідомила.
       Не погоджуючись з постановою суду адвокат Регульський Д.В. в інтересах ОСОБА_2 , подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Роздільнянського районного суду Одеської області від 28.05.2024 року про притягнення ОСОБА_2 за ч. 5 ст. 126 КУпАП – скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.
       Апеляційна скарга обґрунтована тим, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, оскаржувана постанова є незаконною, протокол про адміністративне правопорушення складено з порушеннями, свідки не були присутніми на місці події, в матеріалах справи відсутні докази винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення. Також на думку адвоката судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права при винесенні постанови, оскільки не зрозуміло з яких підстав суддя прийшов до відповідних висновків за відсутності належних та допустимих доказів.
       В постанові суду зазначено, що « ОСОБА_2 , в судове засідання, призначене на 22.04.2024року не з?явилася, належним чином повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи; що підтверджується підписом в протоколі. В судове засідання, призначене на 13.05.2024 року, 27.05.2024 року ОСОБА_2 не з?явилася повторно, про час: та місце розгляду справи повідомлялася судовою повісткою, про поважні причини, неявки суд не повідомила». Однак, адвокат наголошує, що жодних повісток або повідомлень про виклик до суду ОСОБА_2 не отримувала, чим було порушено право особи на захист та доступ до суду, передбачений законодавством.
       В судове засідання ОСОБА_2 не з`явилася, про дату та час розгляду повідомлена належним чином.
       В судовому засіданні адвокат Регульський Д.В. підтримав доводи апеляційної скарги та просив закрити провадження.
       Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.
       Згідно зі ст. 245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
       Доводи адвоката з приводу того, що судом першої інстанції порушені права ОСОБА_2 на захист та доступ до суду, передбачений законодавством, оскільки суд розглянув справу без участі ОСОБА_2 та належного її повідомлення, не заслуговують на увагу та спростовуються матеріалами справи.
       В своїх рішеннях Європейський Суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
       Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
       Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
       Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення (ст. 251 КУпАП).
       Згідно вимог пункту 2.1.а Правил дорожнього руху України - водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
       Положеннями ч.5 ст.126КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою-четвертою цієї статті.
       Мотивуючи винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, суд першої інстанції у мотивувальній частині постанови послався на те, що вина останньої у вчиненні адміністративного правопорушення, підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення, а саме - протоколом про адміністративне правопорушення серії АД № 905650 від 22.03.2024 року, згідно якого 22.03.2024 року о 11 годині 20 хвилин по автодорозі Київ-Одеса 428 км 500 м, Одеської області, Роздільнянського району, водій ОСОБА_2 , керувала автомобілем TOYOTA CAMRY д/з НОМЕР_2 , будучі притягнутим до адміністративної відповідальності 26.06.2023 року за ч.4 ст. 126 КУпАП, без посвідчення водія, повторно протягом року керував транспортним засобом, не маючи такого права; - постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 26.06.2023 року, відповідно до якої ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 126 КУпАП.
       З таким висновком суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції погодитися не може, зважаючи на наступне.
       Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
       За змістом ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, окрім іншого, зазначаються суть адміністративного правопорушення та інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
       Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення: « ОСОБА_2 22.03.2024 року в Одеській області, Роздільнянський район а/д Київ-Одеса 428 км+500 м. керувала транспортним засобом TOYOTA CAMRY д/з НОМЕР_2 , будучі позбавленою керування таким транспортним засобом Рішенням Приморського районного суду м. Одеса 14892/41/13/04-2023 від 05.02.2023 року. Чим порушила вимоги п. 2.1 а ПДР України та вчинила правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП”.
       Разом з тим, постанови на яку посилається поліцейський у протоколі матеріалі справи не містять.
       У той же час, відповідно до фактичних обставин, встановлених судом першої інстанції та викладених в постанові, суд посилається на іншу постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.
Таким чином, суд першої інстанції вийшов за межі протоколу про адміністративне правопорушення, мотивуючи підтвердження вчинення ОСОБА_2 повторно протягом року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, постановою серії ЕАС№7230356 від 26.06.2023 року, який працівниками поліції не був зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 905650.
Зі змісту ст. 279 КУпАП вбачається, що справа про адміністративне правопорушення підлягає судовому розгляду в межах обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення. Тому вони, з урахуванням положень ст. 256 КУпАП, мають бути викладені в протоколі конкретно, у спосіб, який унеможливлює їх неоднозначне тлумачення та відповідати диспозиції закону про адміністративну відповідальність за вказане правопорушення.
       Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка є викладом обставин складу адміністративного правопорушення, що ставиться у вину особі, винуватість якої у скоєнні правопорушення має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки суд, діючи таким чином, порушує вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, перебираючи на себе функції прокурора та позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.
       У справі «Малофєєва проти росії» («Malofeyeva v. russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч.3 ст.6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства рф така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.
       У справі «Карелін проти росії» («Karelin v. russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).
       У протоколі про адміністративне правопорушення не вірно зазначено доказ на підтвердження вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, повторно протягом року, оскільки постанова про вчинення правопорушення від 05.02.2023 року на яку посилаються у протоколі серії ААД 905650 за ч. 5 ст. 126 КУпАП, відповідно до диспозиції вказаної статті не може підтверджує повторність вчинення правопорушень, передбачених ч. 2-4 ст. 126 КУпАП. А суд першої інстанції не мав права самостійно редагувати фабулу правопорушення, зазначивши в своїй постанові інший доказ, на підтвердження вчинення повторно протягом року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.
       Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь.
       Враховуючи вищевикладені обставини, апеляційний суд приходить до висновку про недоведеність матеріалами справи об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, а відтак і відсутність в її діянні складу даного адміністративного правопорушення.
       Таким чином, постанова судді підлягає скасуванню, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП - закриттю, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу даного адміністративного правопорушення в діях останньої.
       Керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

       Апеляційну скаргу адвоката Регульського Дениса Володимировича який діє в інтересах особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 - задовольнити.
       Постанову Роздільнянського районного суду Одеської області від 28 травня 2024 року, у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч. 5 ст. 126 КУпАП - скасувати, а провадження у справі закрити, за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу вказаного адміністративного правопорушення.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду                  О.Ю. Карташов