ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

25 червня 2024 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 732/1586/23
Головуючий у першій інстанції – Лиманська  М. В.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/888/24, № 22-ц/4823/887/24

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:
                                         головуючого-судді: Онищенко О.І.
                                         суддів:  Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.
                                         з секретарем: Шкарупа Ю.В.    
Позивач: ОСОБА_1 
Відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_2 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 08 квітня 2024 року та додаткове рішення цього суду від 29 квітня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності (суддя Лиманська  М.В.), ухвалені відповідно об 11 год. 30 хв. та о 16 год. 40 хв. у м.Городня, повний текст рішення складено 17 квітня 2024 року, додаткового рішення – 30 квітня 2024 року,
В С Т А Н О В И В:
У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила встановити факт її проживання з ОСОБА_4 однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період з жовтня 2013 року по день його смерті – ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати їх спільною сумісною власністю автомобіль Opel Zafira, 2007 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , об`єм (потужність) двигуна 1796 куб.см; визнати за позивачкою право власності на 1/2 частину спільного сумісного майна, а саме: на 1/2 частку вказаного автомобіля. Позов мотивовано тим, що в указаний період ОСОБА_1 та ОСОБА_4 не перебували в будь-якому іншому шлюбі і, враховуючи, що їхні стосунки виникли вже у зрілому віці, реєструвати шлюб в органах реєстрації актів цивільного стану вони не поспішали, оскільки повністю довіряли один одному. Від попереднього шлюбу ОСОБА_4 має дітей – ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які є спадкоємцями першої черги. За доводами позивачки, разом зі своїм сином ОСОБА_7 і ОСОБА_4 вона проживала разом у будинку, який належав матері останнього, а потім був ним успадкований, за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_8 виконували всі функції сім`ї – господарсько-побутову, яка пов`язана з підтримкою на належному рівні господарських та побутових умов для підтримання фізичного здоров`я членів сім`ї; економічну, яка передбачає накопичення матеріальних благ членами сім`ї, вони спільно набували майно: автомобіль, меблі, побутову техніку, тобто мали спільний бюджет та спільне майно, разом обробляли город; виховну та комунікативну, задовольняючи потреби в спілкуванні, дбаючи один про одного, а також дозвільну, що полягає у спільному проведенні дозвілля разом. У період спільного проживання без реєстрації шлюбу в жовтні 2021 року за кошти зі спільного бюджету ОСОБА_1 і ОСОБА_4 придбали автомобіль Opel Zafira, 2007 року випуску, р.н. НОМЕР_1 , право власності на який було зареєстровано за ОСОБА_4 . Після його смерті ОСОБА_2 разом зі своїм чоловіком та матір`ю вигнали позивачку з будинку, в якому залишилося спільно нажите майно, документи, особисті речі, забрали ключі від автомобіля, замінили замки в гаражі, чим порушується її законне право на користування майном, яке належить їй особисто, а також на праві спільної сумісної власності.
Рішенням Городнянського районного суду Чернігівської області від 08 квітня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання спадкового майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на частку в спільному майні - задоволено частково; встановлено факт проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період з червня 2018 року і до дня смерті останнього; визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , автомобіль марки OPEL ZAFIRA (2007 року випуску), чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину автомобіля марки OPEL ZAFIRA (2007 року випуску), чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , як спільного сумісного майна, набутого за час проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_4 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Рішення суду мотивовано тим, що принаймні у період з червня 2018 по серпень 2023 між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 існували сімейні відносини, які утворились на підставах, не заборонених законом, і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства, перебуваючи в яких останні спільно вели домашнє господарство, мали спільний (повністю або частково) сімейний бюджет, який витрачали спільно в інтересах сім`ї, та піклувались один про одного. Також суд дійшов висновку, що автомобіль Opel Zafira, 2007 року випуску, р.н. НОМЕР_1 , був придбаний у період спільного проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_1 однією сім`єю, а отже є об`єктом спільної сумісної власності указаних осіб і їх частки у цьому майні вважаються рівними.
Додатковим рішенням Городнянського районного суду Чернігівської області від 29 квітня 2024 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення - частково задоволено; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 7000 грн в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу; стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1073,60 грн в повернення сплаченого судового збору та 7000 грн в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу. Суд дійшов висновку, що факт отримання позивачкою професійної правничої допомоги та розмір витрат на її оплату підтверджено належними та допустимими доказами. У той же час у силу ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідачки ОСОБА_2 витрати на сплату судового збору стягненню не підлягають, оскільки остання має інвалідність 2 групи та відповідно до Закону України «Про судовий збір» відноситься до переліку осіб, які звільнені від сплати судового збору. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати повністю рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 08 квітня 2024 року та додаткове рішення від 29 квітня 2024 року, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_4 проживав один по день своєї смерті у своєму приватному будинку за адресою: АДРЕСА_2 ). В іншому шлюбі, окрім як з ОСОБА_9 (до 27 жовтня 2009 року), померлий зареєстрований ніколи не був, спільно ні з ким однією сім`єю не проживав, що підтвердили в судовому засіданні свідки – ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 . Однак суд свідчення вказаних свідків до уваги не взяв. Більш того, свідчення свідка ОСОБА_13 в рішенні не відповідають його фактичним поясненням. Відповідачка вказує, що в медичній декларації позивачки зазначена адреса її фактичного проживання – АДРЕСА_3 . Довідки депутатів Городнянської міської ради Кравченко О.В. та ОСОБА_14 спростовані їх поясненнями в суді та доданими стороною відповідача копіями протоколів допиту свідків СВ Чернігівського районного управління поліції у кримінальному провадженні, а саме про те, що зазначена в довідках інформація вказана виключно зі слів позивачки, яку депутати ніколи не досліджували та не перевіряли. ОСОБА_2 звертає увагу, що позивачкою не додано жодної фотографії з будинку, двору, сімейного святкування за столом в будинку померлого. Також вказує, що суд залишив поза увагою витяги та копії класних журналів за 2014-2022 роки щодо дитини ОСОБА_1 , в яких зазначено фактичну її адресу по АДРЕСА_3 . Довідка про склад сім`ї №5932 від 14 грудня 2020 року була видана на підставі інформації, зазначеної в довідці депутата ОСОБА_14 , який, як було з`ясовано згодом, видав її виключно зі слів позивачки. ОСОБА_2 зазначає, що позивачка не змогла надати суду відповіді на питання щодо назв ліків від гіпертонії, які приймав ОСОБА_4 протягом 10 років, дат днів народжень батьків, дітей та онуків померлого, по батькові маму і тата ОСОБА_4 . Також вона не знала ні про доходи, ні про призначену субсидію. За доводами відповідачки, єдиним доказом по даній справі фактично є покази свідків, які при цьому суперечать одне одному; висновки, зроблені деякими свідками, ґрунтуються виключно на їх домислах та припущеннях. Також посилається на те, що в матеріалах справи відсутні докази, що спірний транспортний засіб був придбаний саме за спільні кошти і позивачка брала участь в його придбанні. Враховуючи незаконність рішення суду першої інстанції, як наслідок ОСОБА_2 вважає незаконним і додаткове рішення суду.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 відмовити, а рішення суду першої інстанції – залишити без змін. Позивачка вказує, що факт ведення домогосподарства нею разом з ОСОБА_4 , зокрема те, що вони разом займалися городництвом, в судовому засіданні підтвердили всі без виключення свідки, навіть зі сторони відповідачів, а також самі відповідачі. Вважає, що саме відповідачка умисно перекручує показання свідків і повідомляє лише про окремі їх вислови, приховуючи ті свідчення, які свідки дали не на користь відповідачів. ОСОБА_1 звертає увагу, що ОСОБА_14 , який хоча і засвідчив, що довідку про місце проживання позивачки з сином видав з її слів, при цьому підтвердив, що всі в Городні знали про те, що ОСОБА_1 живе з ОСОБА_4 . Зауважує, що в декларації ОСОБА_15 про вибір сімейного лікаря зазначена його фактична адреса проживання – АДРЕСА_1 . Позивачка вважає, що факт здійснення замовлення вікон на ім`я ОСОБА_4 та здійснення ним оплати комунальних платежів не спростовує факту його спільного проживання з ОСОБА_1 . За доводами позивачки, у 2022 році в обох з них був приблизно однаковий дохід – 10-11 тисяч грн, тому частина коштів бюджету виділялась на утримання сім`ї, а частина відкладалась на повернення боргу за автомобіль. 
Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.
Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Зазначеним вимогам закону судові рішення суду першої інстанції частково не відповідають. 
По справі встановлено, що ОСОБА_1 з 31 липня 2003 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_16 , шлюб розірвано заочним рішенням Городнянського районного суду Чернігівської області від 03 квітня 2013 року (а.с.13 т.1). 
ОСОБА_1 має сина ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.21 т.1).
ОСОБА_4 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_9 , який було розірвано 27 жовтня 2009 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с.14 т.1).
ОСОБА_4 має доньку ОСОБА_2 і сина ОСОБА_3 
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер (а.с.74 т.1).
Допомогу на його поховання отримала ОСОБА_2 , яка також уклала договір-замовлення на організацію та проведення поховання ОСОБА_4 (а.с.225-227, 229 т.1).
Після його смерті відкрилася спадщина, спадкова справа заведена Городнянською державною нотарільною конторою 06 вересня 2023 року, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.74 зворот).
Із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 до нотаріальної контори звернулися діти померлого – ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та колишня дружина ОСОБА_9 (на частку в спільному майні колишнього подружжя) (а.с.137, 141, 142 т.1).
Згідно з довідкою, виданою депутатом Городнянської міської ради ОСОБА_14 14 грудня 2020 року, ОСОБА_1 на 14 грудня 2020 року фактично проживає за адресою АДРЕСА_1 разом зі своїм сином ОСОБА_17 (а.с.16 т.1).
Також 12 вересня 2023 року депутатом Городнянської міської ради ОСОБА_18 видано довідку про те, що ОСОБА_1 з жовтня 2013 року і по день смерті чоловіка ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) проживала та вела спільне господарство без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 ). З ними проживав син ОСОБА_17 (а.с.15 т.1).
14 грудня 2020 року Городнянською міською радою ОСОБА_17 було видано довідку №5932 для пред`явлення у військовий комісаріат про те, що він проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом з матір`ю, але не зареєстровані (а.с.17 т.1).
Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу 28 жовтня 2021 року за ОСОБА_4 зареєстровано право власності на автомобіль Opel Zafira, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , об`єм (потужність) двигуна 1796 куб.см (а.с.33, 75 т.1). 
Спір у даній справі стосується встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 і ОСОБА_4 , визнання спільною сумісною власністю автомобіля та визнання за позивачкою права власності на 1/2 частину спільного сумісного майна. 
Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до п.5 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, якщо від цього залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Частиною 2 статті 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Статтею 21 СК України встановлено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.
Підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя є шлюб (частина перша статті 36 СК України).
Згідно із ч.1 ст.74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.
Таким чином, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них певних прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.
Обов`язковою умовою для визнання осіб членами однієї сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, наявність інших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин (рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23 січня 2024 року у справі № 523/14489/15-ц зазначила «що особа, яка вважає себе власником майна (або його частини), може здійснити захист свого цивільного права, обґрунтувавши в позові підставу позовних вимог про поділ майна тим, що воно набуте за час спільного проживання жінки та чоловіка однією сім`єю. Позовні вимоги про поділ майна, що належить сторонам на праві спільної сумісної власності є ефективним способом захисту прав, здатним справедливо та без занадто обтяжливих для сторін судових процедур  вирішити цивільну справу. Заявлення у таких справах позовного провадження окремої вимоги про встановлення факту спільного проживання жінки та чоловіка однією сім`єю без реєстрації шлюбу не здатне забезпечити захист прав власника.
У справах позовного провадження факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, як і інші юридичні факти, належить до предмета доказування і підлягає встановленню при ухваленні судового рішення, якщо цей факт пов`язаний з будь-якими заявленими позовними вимогами. Суд зобов`язаний встановити наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК).
Велика Палата Верховного Суду також зазначає, що вимога про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу може бути вирішена в порядку окремого судового непозовного цивільного судочинства, що передбачено розділом IV ЦПК України, у випадку, якщо між сторонами не існує спору. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.
З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду вважає, що висновки судів першої та апеляційної інстанцій про задоволення позовної вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у справі позовного провадження про поділ майна подружжя є помилковими, у задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Обґрунтування позиції суду щодо підтвердження чи спростування факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у справах позовного провадження має бути наведено у мотивувальній частині рішення. У ній, зокрема, мають бути зазначені фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
В резолютивній частині рішення у справах позовного провадження суд має зробити висновок про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної з заявлених вимог. Вимоги про встановлення юридичного факту не є вимогами, які забезпечують ефективний захист прав у справах про поділ майна подружжя, а лише підставою для вирішення такої справи.»
Враховуючи викладене, позовна вимога ОСОБА_1 про встановлення факту її спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 не є належним способом захисту права на визнання майна спільною сумісною власністю та права власності на його частку у спорі між позивачкою і ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а тому рішення суду в частині цих позовних вимог належить скасувати з відмовою у задоволенні позову ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення.
ОСОБА_1 стверджує, що саме під час спільного проживання з ОСОБА_4 за кошти з їх спільного бюджету було придбано автомобіль Opel Zafira, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Приписами статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).
Колегія суддів апеляційного суду вважає вірним висновок суду першої інстанції про доведеність факту спільного проживання ОСОБА_4 і ОСОБА_1 однією сім`єю як чоловіка та жінки без шлюбу у період з червня 2018 року по 21 серпня 2023 року.
Так, у декларації про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, від 26 червня 2018 року пацієнта ОСОБА_4 зазначено довірену особу для повідомлення у разі настання екстреного випадку з пацієнтом – ОСОБА_1 (а.с.18 т.1).
У декларації про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, від 26 червня 2018 року пацієнтки ОСОБА_1 зазначено довірену особу для повідомлення у разі настання екстреного випадку з пацієнтом – ОСОБА_4 (а.с.156 т.1).
У декларації про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, від 27 червня 2018 року пацієнта ОСОБА_17 зазначено адресу його фактичного місця проживання – АДРЕСА_4 (а.с.19 т.1). Така ж адреса фактичного місця проживання ОСОБА_17 зазначена і в декларації, укладеній 04 серпня 2023 року з іншим лікарем (а.с.20 т.1).
14 грудня 2020 року Городнянською міською радою ОСОБА_17 для пред`явлення у військовий комісаріат було видано довідку №5932, згідно з якою він та його мати ОСОБА_1 як члени сім`ї проживають, але не зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.17 т.1).
Згідно з характеристикою ОСОБА_17 , учня 11-Б класу Комунального закладу «Городнянський ліцей №2» Данііл зростав у повній сім`ї; вихованням дитини займалися мати і вітчим, які відповідально ставилися до своїх батьківських обов`язків; цікавилися шкільним життям сина; мати і вітчим працюють у школі, учителі, тому завжди мали змогу спілкуватися з Даніілом, з класним керівником (а.с.22 т.1).
В матеріалах справи також містяться фотографії зі спільного відпочинку ОСОБА_1 і ОСОБА_4 та вітальні листівки (а.с.27-32 т.1).
Довідки депутатів Городнянської міської ради ОСОБА_18 та ОСОБА_14 про фактичне проживання ОСОБА_1 з сином за адресою проживання ОСОБА_4 хоча і складені зі слів позивачки, про що депутати повідомляли в протоколах допиту свідка, проте достовірно не спростовують факт такого проживання, оскільки депутати зазначали, що інформація про спільне проживання їм не відома і ними не перевірялася.
До апеляційної скарги ОСОБА_2 було додано лист Городнянської міської ради №03-09/773 від 14 травня 2024 року, згідно з яким довідка про склад сім`ї №5932 від 14 грудня 2020 року була видана на підставі інформації, зазначеної в довідці, наданої депутатом ОСОБА_14 (а.с.160 т.2).
Проте, суд апеляційної інстанції такий лист до уваги не приймає, оскільки він був виданий після ухвалення судом першої інстанції оскаржуваного судового рішення.
Також не спростовують факт спільного проживання ОСОБА_1 і ОСОБА_4 витяги та копії класних журналів за 2014-2022 роки щодо дитини позивачки, враховуючи, що в них зазначено адресу реєстрації місця проживання, а не адресу фактичного місця проживання.
Суд першої інстанції надав правильну оцінку показанням свідків, з яких встановлено, що ОСОБА_1 і ОСОБА_4 мали стосунки, притаманні сім`ї, оскільки вони проживали разом, вели спільне господарство, піклувались один про одного. Показання свідків в цілому узгоджуються з іншими матеріалами справи, яким суд надав оцінку в сукупності. При цьому доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки показань свідків. 
Відповідно до статті 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.
Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності; у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч.1 ст.69, ч.1 ст.70 СК України). 
За матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 працює вчителем музичного мистецтва Комунального закладу «Городнянський ліцей №1», з 10 вересня 2012 року по 31 серпня 2023 року отримувала заробітну плату (а.с.26 т.1).
ОСОБА_4 теж працював учителем музики у Комунальному закладі «Городнянський ліцей №2» і за сумісництвом керівником гуртка у відділі освіти Городнянської міської ради, отримував заробітну плату (а.с.84 зворот, 85 т.1).
Колегія суддів апеляційного суду вважає вірним висновок суду першої інстанції, що автомобіль Opel Zafira, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , був придбаний у період спільного проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_1 однією сім`єю, отже є їх спільною сумісною власністю, частки якого є рівними.
З урахуванням презумпції спільності права власності осіб, що проживали однією сім`єю, на майно, набуте ними в період такого проживання, доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_4 мав можливість самостійно придбати спірний автомобіль, не заслуговують на увагу. 
Твердження ОСОБА_2 , що її батько всі комунальні платежі сплачував самостійно власними коштами, особисто укладав договори про надання відповідних комунальних послуг, також не спростовують правильності висновку суду першої інстанції про наявність підстав вважати автомобіль спільною сумісною власністю ОСОБА_1 і ОСОБА_4 .
Отримання свідоцтва про смерть ОСОБА_4 , допомоги на його поховання донькою померлого та здійснення за її рахунок його поховання і поминального обіду не можуть з достовірністю свідчити, що позивачка не проживала з померлим однією сім`єю.
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 обрано неналежний спосіб захисту свого права, є необґрунтованими.
Так, Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. 
У даній справі ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання спадкового майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на частку в спільному майні. Вимоги про поділ майна, набутого за час спільного проживання, вона не заявляла. Суд першої інстанції здійснив ефективний захист прав позивачки в межах цієї справи.
Враховуючи викладене в сукупності, рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог про визнання спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_4 автомобіля марки OPEL ZAFIRA, визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частину автомобіля, як спільного сумісного майна, набутого за час проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_4 , є законним та обґрунтованим і підстави для його скасування в цій частині відсутні.
Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 141 ЦПК України встановлено, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема у разі задоволення позову – на відповідача, у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. 
У заяві про ухвалення додаткового рішення ОСОБА_1 просила стягнути на її користь з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 по 1073,60 грн судового збору та по 7000 грн витрат на професійну правничу допомогу з кожного.
Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема письмовими доказами.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачкою було надано, зокрема Детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Новоселецькою О.А. та здійснених нею витрат на виконання договору про надання правової допомоги від 18 вересня 2023 року, укладеного з ОСОБА_1 , згідно яким надано такі послуги: первинна консультація клієнта (2 год.) – 1000 грн; збір доказів, підготовка та подання позовної заяви до суду (4 год.) – 3000 грн; представництво в підготовчому судовому засіданні 06.12.2023 (1 год.) – 2000 грн; представництво в судовому засіданні 26.01.2024 (5 год.) – 2000 грн; представництво в судовому засіданні 26.02.2024 (5 год.) – 2000 грн; представництво в судовому засіданні 01.04.2024 (5 год.) – 2000 грн; представництво в судовому засіданні 08.04.2024 (1 год.) – 2000 грн (а.с.91 т.2). Також надано копії платіжних інструкцій про сплату коштів (а.с.86, 87, 89, 90, 92, 93, 95 т.1). 
Колегія суддів апеляційного суду вважає, що витрати позивачки на професійну правничу допомогу були необхідними для здійснення представництва її інтересів під час судового розгляду цієї справи в суді першої інстанції, а отже є вірним висновок суду про наявність підстав для стягнення з відповідачів таких витрат у заявленому розмірі. 
Таким чином, додаткове рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 29 квітня 2024 року в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу належить залишити без змін.
За подання позовної заяви ОСОБА_1 сплачено судовий збір у розмірі 2147,20 грн (по 1073,6 грн за дві вимоги) (а.с.1, 2 т.1).
Оскільки суд апеляційної інстанції відмовляє у задоволенні позовної вимоги про встановлення факту, що має юридичне значення, ОСОБА_1 підлягає компенсації судовий збір у розмірі 1073,6 грн (за одну задоволену позовну вимогу).
При цьому, з урахуванням того, що відповідачка ОСОБА_2 є особою з інвалідністю 2 групи і відповідно вона звільнена від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», з ОСОБА_3 підлягає стягненню судовий збір на користь позивачки у розмірі 536,8 грн, а також позивачці належить компенсувати за рахунок держави в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України судовий збір в сумі 536,80 грн  (1073,6 : 2).
Отже, додаткове рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині розподілу судового збору шляхом зменшення розміру стягнутого з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судового збору з 1073,60 до 536,80 грн, а також доповненні додаткового рішення абзацом 5 наступного змісту: « Компенсувати за рахунок держави в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , (РНОКПП НОМЕР_2 судовий збір в сумі 536,80 грн».
Також у зв`язку із частковим задоволенням апеляційної скарги ОСОБА_2 підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1610,40 грн (1073,6 х 150%).  
Керуючись ст.ст. 141, 258, 263, 374, 376 п.4 ч.1, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -
                              П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.
Рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 08 квітня 2024 року в частині вирішених позовних вимог ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення, скасувати.
У задоволенні позову ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення, відмовити.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Додаткове рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 29 квітня 2024 року змінити в частині розподілу судового збору, зменшивши розмір стягнутого з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судового збору з 1073,60 до 536,80 грн.
Доповнити додаткове рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 29 квітня 2024 року абзацом 5 наступного змісту: « Компенсувати за рахунок держави в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , (РНОКПП НОМЕР_2 судовий збір в сумі 536,80 грн».
В іншій частині додаткове рішення залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь держави судовий збір у розмірі 1610,40 грн за апеляційний розгляд справи. 
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.      
Повний текст постанови складено 27 червня 2024 року.

Головуючий:                                                             Судді: