ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

26 червня 2024 року 	м. Дніпро	справа № 340/6283/21	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Дурасової Ю.В. (доповідач),
                               суддів:  Божко Л.А., Лукманової О.М.,        
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07.03.2024 року (головуючий суддя Кармазина Т.М.)
за заявою про заміну сторони виконавчого провадження в адміністративній справі №340/6283/21 за позовом ОСОБА_2 до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
У провадженні Кіровоградського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа №340/6283/21 за позовом ОСОБА_2 до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії.
Так, рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 23.10.2021 позовну заяву задоволено частково. 
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо зменшення основного розміру пенсії за вислугу років ОСОБА_2 з 74% до 70% відповідних сум грошового забезпечення при здійсненні її перерахунку з 01.01.2018 року. 
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області здійснити з 01.01.2018 року перерахунок пенсії за вислугу років, призначеної ОСОБА_2 , виходячи з 74% відповідних сум грошового забезпечення, та виплатити заборгованість, яка виникне у зв`язку з таким перерахунком. 
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо непроведення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_2 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 09.08.2021 №4411/1. 
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області провести з 01.04.2019 року перерахунок пенсії ОСОБА_2 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 09.08.2021 №4411/1 з урахуванням усіх видів грошового забезпечення, та виплатити заборгованість, яка виникне у зв`язку з таким перерахунком (а.с.49-54).
Вказане рішення суду 29.03.2022 набрало законної сили.
27.02.2024 до Кіровоградського окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження, а саме стягувача ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , його правонаступницею – ОСОБА_1 . В заяві зазначено, що ОСОБА_1 є дочкою померлого ОСОБА_2 (а.с.98-99). 
Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07.03.2024 у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження – відмовлено.
Ухвала суду першої інстанції обґрунтована тим, що захист права на отримання нарахованої, але не отриманої пенсії померлого пенсіонера військовослужбовця, повинен відбуватися шляхом звернення з позовом до органу Пенсійного фонду щодо виплати недоотриманої пенсії померлого відповідно до статті 61 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби”, а не шляхом заміни сторони у виконавчому провадженні. 
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, представником ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції від 07.03.2024 та винести нове рішення, яким заяву про заміну сторони виконавчого провадження задовольнити.   
Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив, що не перешкоджає розгляду справи по суті.
На адресу Третього апеляційного адміністративного суду представником ОСОБА_1 подано 10.06.2024 заяву про закриття провадження у справі, в якій просить залишити апеляційну скаргу без розгляду та закрити апеляційне провадження у справі. 
Також заявниця просить повернути сплачений судовий збір на р/р НОМЕР_1 , відкритий у ВАТ ПриватБанк на ім`я ОСОБА_1 .
Розглянувши вказану заяву щодо залишення апеляційної скарги без розгляду та закрити апеляційного провадження, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає таке.
Відповідно до ч.1 ст.305 КАС України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо:
1) після відкриття апеляційного провадження особа, яка подала апеляційну скаргу, заявила клопотання про відмову від скарги, за винятком випадків, коли є заперечення інших осіб, які приєдналися до апеляційної скарги;
2) після відкриття апеляційного провадження виявилося, що апеляційну скаргу не підписано, подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, або підписано особою, яка не має права її підписувати;
3) після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.
При цьому, статтею 303 КАС України встановлені доповнення, зміна, відкликання апеляційної скарги чи відмова від неї.
Так, в силу зазначеної норми:
1. Особа, яка подала апеляційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на апеляційне оскарження, обґрунтувавши необхідність таких змін чи доповнень.
2. У разі доповнення чи зміни апеляційної скарги особа, яка подала апеляційну скаргу, повинна подати докази надсилання копій відповідних доповнень чи змін до апеляційної скарги іншим учасникам справи, інакше суд не враховує такі доповнення чи зміни. Таке надсилання може здійснюватися в електронній формі через електронний кабінет з урахуванням положень статті 44 цього Кодексу.
3. Особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відкликати її до постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

4. При відкликанні апеляційної скарги суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу про повернення скарги.
5. До закінчення апеляційного провадження особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї повністю або частково, а інша сторона має право визнати апеляційну скаргу обґрунтованою в повному обсязі чи в певній частині. 
Питання про прийняття відмови від апеляційної скарги і закриття у зв`язку з цим апеляційного провадження вирішується судом апеляційної інстанції, що розглядає справу, в судовому засіданні. 
Про прийняття відмови від скарги та закриття у зв`язку з цим апеляційного провадження суд постановляє ухвалу. 
У разі закриття апеляційного провадження у зв`язку з відмовою від апеляційної скарги на судове рішення повторне оскарження цього рішення особою, яка відмовилася від скарги, не допускається.
6. Визнання апеляційної скарги іншою стороною враховується судом апеляційної інстанції у частині наявності або відсутності фактів, які мають значення для вирішення справи. 
Водночас, позивачка не подала заяву про відмову від апеляційної скарги, разом з тим вказана норма не передбачає подання заяви про залишення апеляційної скарги без розгляду.
Аналіз зазначених обставин та вказаних норм права дає підстави для відмови у задоволенні заяви щодо залишення апеляційної скаргу без розгляду та закриття апеляційного провадження у справі.
Як наслідок, відсутні підстави для задоволення заяви про повернення сплаченого судового збору на р/р UA223052990000026207678189, що відкритий у ВАТ ПриватБанк на ім`я ОСОБА_1 .
Отже, підлягає розгляду в апеляційному поряду апеляційна скарга, що подана ОСОБА_1 на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07.03.2024, якою відмовлено ОСОБА_1 у заміні сторони виконавчого провадження.
Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції виходить з наступного.
Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 379 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.
Суд розглядає питання про заміну сторони виконавчого провадження в 10-ти денний строк у судовому засіданні з повідомленням державного виконавця або заінтересованої особи, які звернулися з поданням (заявою), та учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.
Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
У відповідності до ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" 02.06.2016р. №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно ч.ч.1, 2 ст.15 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.
Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.  
Відповідно до ч.5 ст.15 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIIІ у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.
Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
Наведене свідчить, що заміна сторони виконавчого провадження пов`язується не з припиненням, а вибуттям такої сторони, тобто неможливості здійснювати права та виконувати обов`язки визначені Законом України “Про виконавче провадження”.
Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . (а.с.116)
Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).
Статтею 1219 ЦК України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 
особисті немайнові права; 
право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 
право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 
права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 
права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.
Відповідно до 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Відповідно до частини 1 статті 91 Закону України "Про пенсійне забезпечення" суми пенсії, які належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Згідно зі статтею 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. 
Члени сім`ї, зазначені в частині 1 цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. 
У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині 1 цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. 
У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині 1 цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною 2 цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.
Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що у постанові від 26.06.2019 р. у справі №284/252/17 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що аналіз статей 1218, 1219, 1227 свідчить про те, що законодавець передбачив можливість спадкування права на отримання нарахованої, але не одержаної пенсії (доплат до пенсії).
Разом з тим, за правилами частин 1, 2, 3 статті 61 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. 
Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. 
При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. 
Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.
Отже, Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю. 
Такий підхід до врегулювання цих правовідносин має соціальне спрямування через закріплення спеціального порядку переходу права на отримання зазначених сум до певного кола осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника або є членами сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті. 
У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад та у спеціально визначений законом порядок. 
Зокрема, відповідно до частини 3 статті 61 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-ХІІ зазначені суми виплачуют ься, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.
Лише у разі відсутності у померлого пенсіонера з числа військовослужбовців (інших осіб, які мають право на пенсію за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-ХІІ) членів сім`ї, які належать до кола осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника або членів сім`ї, які проживали разом із ним на день його смерті, або у випадку, коли вказані особи у межах визначених законом строку не звернулися за отриманням сум пенсії, які належали померлому пенсіонерові, правовідносини пов`язані з отриманням цих сум пенсії, що підлягали виплаті такому пенсіонерові за його життя, стають спадковими.
Вимоги зобов`язального характеру, заявлені позивачем у цій справі, нерозривно пов`язані з особою спадкодавця і не допускають правонаступництва, а тому заміна сторони у виконавчому провадженні, у цьому випадку, не є належним способом захисту прав заявника.
Слід зазначити, що у постанові від 04.09.2019 р. у справі №750/7865/18 Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що судові рішення, на підставі яких в органу Пенсійного фонду виник обов`язок провести доплату до пенсії, позивача не стосуються,   а виконавчі провадження з їх примусового виконання закінчені через неможливість їх виконання без участі боржника. Тому звернення із заявами про заміну стягувача правонаступником у цих виконавчих провадженнях після їх закінчення не призведе до захисту порушеного права позивача (п. 28).
Отже, захист права на отримання нарахованої, але не отриманої пенсії померлого пенсіонера військовослужбовця, повинен відбуватися шляхом звернення з позовом до органу Пенсійного фонду щодо виплати недоотриманої пенсії померлого відповідно до статті 61 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби”, а не шляхом заміни сторони у виконавчому провадженні.
Викладене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, наведеною у постановах від 27.11.2019 у справі №2-а/1741/2009, 6-а/341/13/15, від 01.05.2023 у справі №520/926/21, від 21.11.2023 у справі №420/25799/21, від 24.01.2024 у справі №380/28047/21, від 30.01.2024 у справі №420/8604/21.
На підставі викладеного, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що заява представника ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження, задоволенню не підлягає. 
Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правове обґрунтування, покладене в основу ухвали суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для її скасування. 
З огляду на результати апеляційного перегляду справи, судові витрати не підлягають розподілу.
Керуючись ст.  ст. 311, 321, 322, 325 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07.03.2024 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття 26.06.2024 та може бути оскаржена у касаційному порядку встановленому ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом 30-ти днів з дня вручення йому такого судового рішення.    
Головуючий - суддя                                                                      Ю. В. Дурасова 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      О.М. Лукманова