ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 липня 2024 року
м. Київ
справа № 363/459/20
провадження № 51-1704 км 24
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                                                      ОСОБА_1 ,
суддів                                                                                  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
за участю:
секретаря судового засідання                                     ОСОБА_4 ,
прокурора                                                                           ОСОБА_5 ,
представника особи, стосовно якої
закрито кримінальне провадження                           ОСОБА_6 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора ОСОБА_5 на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 13 вересня 2023 року та ухвалу Київського апеляційного суду від  27  грудня 2023 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) за № 12020000000000002 від  03  січня 2020  року, за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 Кримінального кодексуУкраїни (далі - КК України).
Змістсудовихрішеньівстановленісудамипершоїтаапеляційноїінстанційобставини
Вишгородський районний суд Київської області ухвалою від 13 вересня 2023 року клопотання адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнив. Кримінальне провадження № 12020000000000002 стосовно ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 203-2 КК України закрив на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України). 
Вирішив питання щодо речових доказів. 
Вказану ухвалу місцевого суду прокурор оскаржив в апеляційному порядку.
Київський апеляційний суд ухвалою від 27 грудня 2023 року залишив без задоволення апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_5 , а ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 13 вересня 2023 року - без змін. 
Вимогитаузагальненідоводиособи, якаподалакасаційнускаргу
У поданій касаційній скарзі прокурор ОСОБА_5 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, просить скасувати оскаржувані судові рішення та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
На обґрунтування поданої касаційної скарги зазначає, що строк досудового розслідування цього кримінального провадження було продовжено до 08 січня 2020 року, який відповідно є останнім днем строку досудового розслідування. Водночас поза увагою судів залишилось те, що вже 03 січня 2020 року прокурор надав слідчому доручення про здійснення повідомлення стороні захисту про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування, що підтверджується відповідними відомостями в ЄРДР. Внесення відомостей про відкриття матеріалів досудового розслідування стороні захисту було здійснено в межах строку досудового розслідування. Водночас сторона обвинувачення не має обов`язку здійснити таке повідомлення стороні захисту в день вчинення такої процесуальної дії. Крім того, місцевий суд безпідставно вирішив питання про закриття провадження в ході судового розгляду, а не в ході підготовчого судового засідання. Вказані аналогічні доводи апеляційної скарги прокурора залишені поза увагою апеляційного суду. 
На адресу Верховного Суду адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , направив заперечення на касаційну скаргу прокурора, в яких просив судові рішення залишити без зміни. Зокрема зауважує, що останній день досудового розслідування є 08 січня 2020 року, проте повідомлення про завершення досудового розслідування стороні захисту вручено 14 січня 2020  року поза межами строку, визначеного ст. 219 КПК України.
Позиціїучасниківсудовогопровадження
Прокурор ОСОБА_5 підтримав касаційну скаргу та просив скасувати оскаржувані судові рішення.
Сторона захисту заперечувала проти задоволення касаційної скарги прокурора, просила залишити судові рішення без зміни.
МотивиСуду
Заслухавшидоповідьсудді, обговорившидоводи, наведенівкасаційнійскарзі, перевірившиматеріаликримінальногопровадження, колегіясуддівдійшлатакихвисновків.
Відповідно до ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення у  межах касаційної скарги.
Згідно зі ст. 438 КПК України підставою для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Статтею 412 КПК України передбачено, що істотними є такі порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Як убачається з матеріалів справи, місцевим судом встановлено, що 10  листопада 2017 року внесені відомості до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 203-2 КК України, кримінальне провадження № 12017000000001451.
22 листопада 2017 року матеріали кримінального провадження №  12017000000001451 та №12017000000001449 об`єднано в одне кримінальне провадження та присвоєно №12017000000001449.
09 жовтня 2019 року у кримінальному провадженні №12017000000001449 від 10  листопада 2017 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України.
16 жовтня 2019 року, постановою прокурора Офісу Генерального прокурора з матеріалів кримінального провадження №12017000000001449 від 10 листопада 2017 року були виділені матеріали досудового розслідування за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України. Відомості про виділення в той же день зареєстровані у ЄРДР за номером №12019000000000985 від 16 жовтня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України.
16 жовтня 2019 року кримінальне провадження №12019000000000985 від 16  жовтня 2019 року за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України було об`єднано з  кримінальним провадженням № 12019000000000689 від 26 липня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.  209 КК  України. Об`єднане провадження зареєстроване у ЄРДР за номером № 12019000000000689.
Постановою першого заступника Генерального прокурора строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 12019000000000689 був продовжений до 08 січня 2020 року.
03 січня 2020 року постановою прокурора Офісу Генерального прокурора з матеріалів кримінального провадження № 12019000000000689 виділені матеріали досудового розслідування за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України. Зазначені матеріали зареєстровані у ЄРДР за номером № 12020000000000002 від 03 січня 2020 року.
08 січня 2020 року органом досудового розслідування складено повідомлення про завершення досудового розслідування та надання стороні захисту доступу до матеріалів кримінального провадження, яке стороні захисту було вручене 14  січня 2020 року (т. 3, а.с. 19).
Обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні №12020000000000002 від 03 січня 2020 року стосовно ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 203-2 КК України, складено, затверджено, вручено та скеровано до суду прокурором Офісу Генерального прокурора 03 лютого 2020 року. 
Також місцевим судом встановлено, що відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування, інформація щодо повідомлення стороні захисту та обвинуваченому про відкриття матеріалів досудового розслідування відсутня, а інформація щодо протоколу доступу до матеріалів досудового розслідування - не містить дати, а лише ***.02.2020 року (т. 1, а.с. 11).
На підставі викладеного місцевий суд дійшов висновку, що вручення повідомлення про завершення досудового розслідування було здійснено 14 січня 2020 року поза межами строку досудового розслідування, а тому на момент вручення стороні захисту повідомлення про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів, цей строк був вже пропущений на шість днів. Також цей суд зазначив, що вказане свідчить про складання обвинувального акту і направлення його до суду поза межами строку, передбаченого ст. 219 КПК України, що є підставою для закриття кримінального провадження на підставі п.  10 ч. 1 ст. 284 КПК України.
За результатом апеляційного розгляду, апеляційний суд погодився з висновком місцевого суду про те, що повідомлення про завершення досудового розслідування було вручене 14 січня 2020 року після закінчення строків досудового розслідування та зазначив, що 08 січня 2020 року, день складення повідомлення про завершення досудового розслідування, є останнім днем в цілому строку досудового розслідування, а тому у органу досудового розслідування не залишилося жодного дня для складання обвинувального акта та його направлення до суду, оскільки незалежно від строку ознайомлення сторони захисту з матеріалами кримінального провадження, який не включається у строки, передбачені ст. 219 КПК України, ці строки вже сплили.
Колегія суддів погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій з огляду на таке.
Пунктом 5 ч. 1 ст. 3 КПК України визначено зокрема, що досудове розслідування це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта.
Прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні, у тому числі будь-які докази, які самі по собі або в сукупності з іншими доказами можуть бути використані для доведення невинуватості або меншого ступеня винуватості обвинуваченого або сприяти пом`якшенню покарання. Такі дії полягають у наданні можливості скопіювати або відобразити відповідним чином будь-які речові докази або їх частини, документи або копії з них, а також надати доступ до приміщення або місця, якщо вони знаходяться у володінні або під контролем держави, і прокурор має намір використати відомості, що містяться в них, як докази у суді (частини 2, 3 ст. 290 КПК України).
Згідно зі ст. 113 КПК України процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.
Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.
За своєю юридичною природою процесуальні строки виступають темпоральними умовами реалізації суб`єктивних прав і юридичних обов`язків учасників кримінальних процесуальних правовідносин.
Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України з дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.
Строк досудового розслідування може бути продовжений з підстав та у порядку, передбачених КПК України.
Згідно положень ч. 5 ст. 219 КПК України (в редакції Закону України № 2201-IX від 14 квітня 2022 року), строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до винесення постанови про відновлення кримінального провадження, а також строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, не включається у строки, передбачені цією статтею, крім дня прийняття відповідної постанови та дня повідомлення підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.
Як убачається із внесених змін, законодавець врахував частину наявної проблематики щодо застосування вказаної процесуальної норми, при цьому конкретизував те, що день прийняття відповідної постанови та день повідомлення підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування включаються в строк досудового розслідування.
Тож, день повідомлення про завершення досудового розслідування та день фактичного надання доступу до матеріалів досудового розслідування можуть не співпадати. День направлення або безпосереднього вручення повідомлення про завершення досудового розслідування, у якому зазначається дата, час та місце ознайомлення із матеріалами досудового розслідування, має рахуватися у строк досудового розслідування.
Такі висновки узгоджуються з усталеною практикою Верховного Суду, зокрема об`єднаної палати у справі № 216/4805/20.
Також колегія суддів зауважує, що Верховний Суд неодноразово зазначав, що кінцевим моментом строку досудового розслідування є його закінчення, яке, як етап кримінального провадження, законодавець пов`язує у часі зі зверненням з обвинувальним актом до суду (його фактичним направленням). А тому в рамках строку досудового розслідування обвинувальний акт має бути не лише складено, затверджено та вручено, а й безпосередньо направлено на адресу суду (постанови Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі №556/1381/18, від 01 липня 2021 року у справі № 752/3218/20, ухвали Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі №712/6375/18, від 15 березня 2021 року у справі № 676/6116/18, від 05 квітня 2021 року у справі № 676/804/20, від 21 квітня 2021 року у справі № 991/6516/20).
Водночас відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений ст. 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.
Тож, направлення прокурором обвинувального акта після закінчення досудового розслідування до суду поза межами строків досудового розслідування у кримінальних провадженнях щодо злочинів, які не є тяжкими чи особливо тяжкими проти життя та здоров`я, виключає набуття особою процесуального статусу обвинуваченого, а отже унеможливлює розгляд у суді кримінального провадження по суті та тягне за собою закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.
З огляду на викладене Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що останнім днем строку досудового розслідування є саме 08 січня 2020  року, коли слідчим фактично складено повідомлення про завершення досудового розслідування та відкриття кримінального провадження. Зважаючи, що матеріали не містять інформації про направлення цього повідомлення стороні захисту, а вручено вказане повідомлення під розписку 14 січня 2020 року, то така слідча дія вчинена вже поза межами строку досудового розслідування. Відповідно складення, вручення та направлення до суду обвинувального акта стороною обвинувачення також вчинено поза межами строку, встановленого ст.  219 КПК України.
Стосовно позиції прокурора у судовому засіданні, про те, що зі змісту абзацу 2 частини 7 статті 284 та пункту 2 частини 3 статті 314 КПК України випливає, що закриття кримінального провадження судом з підстави, передбаченої пунктом 10 частини 1 статті 284 КПК України, можливе лише у підготовчому провадженні, колегія суддів зазначає таке.
Підготовче провадження є своєрідним процесуальним фільтром між досудовим провадженням і судовим розглядом, одним із завдань якого є перевірка відповідності вимогам закону процесуальних рішень, що надійшли від прокурора.
На переконання колегії суддів, судам першої інстанції необхідно ретельно перевіряти не тільки дотримання прокурором вимог, передбачених статтями 291-293 КПК України, а й виконання ним приписів статті 219 КПК України, про які йшлося раніше.
Здійснення судового провадження при наявності підстав для закриття кримінального провадження відповідно до пункту 1 частини 2 статті 412 КПК України становить істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а тому закриття провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України не суперечить нормам кримінального процесуального закону та узгоджується з послідовною практикою Верховного Суду.
На підставі викладеного, колегія суддів констатує що судові рішення є законними й обґрунтованими, належним чином вмотивованими, в повній мірі відповідають приписам ст. 370 КПК України, а ухвала апеляційного суду - приписам ст. 419 КПК України, тому касаційні доводи прокурора в цій частині теж неприйнятні.
Враховуючи те, що під час касаційного розгляду не встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які би були безумовними підставами для скасування або зміни оскаржених судових рішень, касаційна скарга задоволенню не підлягає.
 
Керуючись статтями 376, 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, Суд
ухвалив:
Ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 13 вересня 2023  року та ухвалу Київського апеляційного суду від 27 грудня 2023 року залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора ОСОБА_5 - без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та  оскарженню не підлягає.
 
Судді:
 
ОСОБА_1                             ОСОБА_2                           ОСОБА_3