Номер провадження: 22-ц/813/4580/24 
Справа № 947/8354/23
Головуючий у першій інстанції Коваленко О.Б.
Доповідач Коновалова В. А.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
Іменем України
19.09.2024 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Коновалової В.А.,
суддів: Назарової М.В., Кострицького В.В., 
учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
третя особа - Приватне акціонерне товариство «Страхова Група «ТАС»,
розглянувши в порядку спрощеного провадження (без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України) справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , від імені якого діє представник ОСОБА_3 ,
на рішення Київського районного суду м. Одеси від 29 січня 2024 року
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Приватне акціонерне товариство «Страхова Група «ТАС», про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП,
в с т а н о в и в:
Короткий зміст позовних вимог
У березні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, в обґрунтування зазначивши, що 07.06.2021 року о 23 год. 30 хв. в м. Одеса по пр. Небесної Сотні, №2/1 ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом "Volkswagen", номерний знак НОМЕР_1 , змінюючи напрямок руху, не врахував безпечного інтервалу та дорожньої обстановки, через що сталося зіткнення з транспортним засобом марки «ВАЗ 21121», номерний знак НОМЕР_2 керуванням ОСОБА_4 . Через порушення інтервалу відповідачем та через удар транспортного засобу марки «ВАЗ 21121», автомобіль "Volkswagen" відкинуло в попутній транспортний засіб марки "Сhevrolet", номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_5 , який зіткнувся з попутнім транспортним засобом марки "Тoyota", номерний знак НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_6 . У зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою транспортні засоби отримали механічні пошкодження та матеріальну шкоду. Вказаними діями відповідач порушив п. 13.1 Правил дорожнього України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.
ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки «ВАЗ 21121», номерний знак НОМЕР_2 .
Постановою Київського районного суду м. Одеси від 29.07.2021 року, яка залишена постановою Одеського апеляційного суду від 03.09.2024 року без змін, відповідач визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень. 
Цивільно-правова відповідальність водія забезпеченого транспортного засобу "Volkswagen", номерний знак НОМЕР_1 , на момент скоєння ДТП, застрахована АТ «СГ «ТАС» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АР7256638 від 24.06.2020 року, страховий ліміт майнової відповідальності 130000,00 франшиза становить 0 грн.
01.07.2021 року позивач уклав із ФОП ОСОБА_7 договір поставки № 210701 предметом якого є придбання автомобільних автозапчастин, обладнання та інших супутніх розхідних матеріалів з метою відновлення автомобіля «ВАЗ 21121».
Згідно із зазначеним договором позивач отримав та оплатив вартість автозапчастин необхідних для ремонту пошкодженого в ДТП автомобіля «ВАЗ21121», номерний знак НОМЕР_2 на загальну суму 27805,00 грн.
Відновлюваний ремонт автомобіля «ВАЗ21121», номерний знак НОМЕР_2 здійснювався на станції технічного обслуговування ФОП ОСОБА_8 із використанням автозапчастин, придбаних позивачем, та завершений 28.10.2021 року. Позивач сплатив ФОП ОСОБА_8 за відновлюваний ремонт автомобіля «ВАЗ21121», номерний знак НОМЕР_2 64647,00 грн. 
Позивач зазначає, що у зв`язку із ремонтом пошкодженого в результаті автомобіля «ВАЗ21121», номерний знак НОМЕР_2 , фактично поніс витрати на загальну суму 92452 грн, з яких 27805,00 грн - вартість нових автозапчастин необхідних для відновлення пошкодженого автомобіля; 64647,00 грн - вартість ремонтних робіт із відновлення пошкодженого автомобіля.
02.07.2021 року АТ «СГ «ТАС» перерахувало 37110,05 грн (35610,05 грн + 1500 грн) на розрахунковий рахунок позивача.
Розмір майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню відповідачем становить 56841,95 грн із розрахунку 92452 грн – 35610,05 грн. 
Крім матеріальної шкоди позивачу у зв`язку з вчиненням ДТП з вини відповідача за вищезазначених обставин також завдано і моральної шкоди, яка полягає в душевних стражданнях, які позивач зазнав у зв`язку із пошкодженням його майна, автомобіля «ВАЗ 21121», номерний знак НОМЕР_2 , необхідності здійснення додаткових зусиль щодо організації ремонту автомобіля, переживаннями щодо понесення у зв`язку із цим значних додаткових грошових витрат, порушенні звичайного способу життя, оскільки автомобіль не використовувався позивачем у роботі та повсякденному житті, тривалістю з 08.06.2021 року по 28.10.2021 рік. Позивач вважає, що розмір відшкодування завданої моральної шкоди, становить 10% від загальної суми матеріальної (майнової) шкоди, яку зазнав позивач, а саме 9245,00 грн.
позивач просив суд стягнути з відповідача суму матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 56841,95 гривень, моральну шкоду в сумі 9245,00 грн., та судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Київський районний суд м. Одеси рішенням від 29 січня 2024 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, задоволенив частково. Стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 56841,95 грн та судовий збір у розмірі 1211,20 грн. В іншій частині позовних вимог, відмовив.
Ухвалюючи рішення в частині позовних вимог про відшкодування майнової шкоди, суд першої інстанції вважав, що у рахунок відшкодування майнової шкоди на користь позивача з відповідача необхідно стягнути 56841,95 грн.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди суд виходив з того, що позивачем не представлено до суду переконливих доказів щодо заподіяння моральної шкоди, наслідком чого має бути стягнення вказаної суми морально шкоди на його відшкодування.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , від імені якого діє представник ОСОБА_3 , просить рішення Київський районний суд м. Одеси від 29.01.2024 року в частині позовних вимог про відшкодування майнової шкоди скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , від імені якого діє представник ОСОБА_3 , не погоджується з висновками суду першої інстанції, та зазначає, що суд першої інстанції не звернув увагу на висновок експерта №94-23 від 29.05.2023 року.
Звертає увагу на положення ст. 30 Закону України “Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів”, в якому зазначається, що якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.
Ремонт автомобіля «ВАЗ21121», номерний знак НОМЕР_2 є економічно не недоцільним, оскільки вартість ремонту перевищує вартість автомобіля на момент ДТП.
Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження вартості автомобіля після ДТП.
Поведінка позивача щодо залишення собі залишків автомобіля та вимога про відшкодування йому повноваї вартості автомобіля за ціною станом на час ДТП не є добросовісним.

(2) Позиція інших учасників справи
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 07.03.2024 року учасникам справи роз`яснювалось право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу.
Процедура реєстрації в ЄСІТС (реєстрація Електронного кабінету, реєстрація офіційної електронної адреси) передбачає проходження запропонованої засобами Електронного кабінету процедури реєстрації з використанням кваліфікованого електронного підпису, та внесенням контактних даних особи, зокрема адреси електронної пошти, номера телефону (в тому числі мобільного), зазначенням інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику (пункт 9 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи).
Приватне акціонерне товариство «Страхова Група «ТАС» та представник позивача – адвокат Шукляр А.Ю. зареєстровані у підсистемі «Електронний кабінет» за допомогою своїх офіційних електронних адрес.
Приватне акціонерне товариство «Страхова Група «ТАС» отримало копію ухвали про відкриття апеляційного провадження та копію апеляційної скарги в особистому кабінеті Електронного суду 07.03.2024 року та 08.03.2024 року відповідно, що підтверджується довідками.
Копію ухвали про відкриття апеляційного провадження та копію апеляційної скарги представник позивача – адвокат Шукляр А.Ю. отримав в особистому кабінеті Електронного суду 26.03.2024 року, що підтверджується довідками.
Копію ухвали про відкриття апеляційного провадження представник скаржника – адвокат Тимофієв І.В. отримав в особистому кабінеті Електронного суду 08.03.2024 року, що підтверджується довідкою.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити рішення суду без змін. Зазначає, що ордер наданий адвокатом Тимофієвим І.В., який є представником відповідача ОСОБА_2 , не має заповнених всіх обов`язкових реквізитів 9номер та дата договору про надання правової допомоги), тому він не може вважатися належним документом для здійснення представництва відповідача в суді першої інстанції.
Висновок  судового експерта № 94-23 від 29.05.2023 року не стосується предмета доказування, оскільки спір стосується обставин справи щодо відшкодування шкоди пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу, а не його фізичним знищенням. Так, третьою особою було прийняте рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу позивача та було виплачене страхове відшкодування, після чого Позивачем був фактично здійснений ремонт пошкодженого автомобіля. Звертає увагу, що встановлення середньоринкової вартості автомобіля ВАЗ 21121, номер кузова НОМЕР_5 не є встановленням вартості автомобіля ВАЗ 21121, номер кузова НОМЕР_5 , а лише частиною оціночного процесу з такого встановлення.
На момент постановлення ухвали про призначення справи до розгляду ч. 1 ст. 369 ЦПК України була викладена у наступній редакції “Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи».
Законом України Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України щодо гарантування права на судовий захист у малозначних спорах» внесено зміни до ч. 1 статті 369 ЦПК України і ч. 1 ст. 369 ЦПК України викладено у такій редакції “Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи”.
Предметом позову в цій справі є вимога про стягнення майнової шкоди, завданої в внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 66086,95 грн, тобто ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3028 * 30 = 90840 грн), тому справа є малозначною в силу прямої вказівки в ЦПК України.
Оскільки справа є малозначною, то розгляд апеляційної скарги проводиться без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України.
Згідно ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час та місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Із тексту апеляційної скарги вбачається, що сторонами рішення суду в частині вимог про відшкодування моральної шкоди не оскаржується, тому рішення суду в цій частині не є предметом перегляду судом апеляційної інстанції згідно положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України та п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку” № 12 від 24 жовтня 2008 року. 
Ухвалюючи рішення в частині позовних вимог про відшкодування майнової шкоди, суд першої інстанції вважав, що у рахунок відшкодування майнової шкоди на користь позивача з відповідача необхідно стягнути 56841,95 грн.
Апеляційний суд вважає, за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до ч. 5 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
За змістом частини четвертої  ст. 265 ЦПК України у мотивувальній частині рішення зазначаються: фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини; докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення; мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику; чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду; норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування; норми права, на які посилалися сторони, які суд не застосував, та мотиви їх незастосування.
Отже, вимогами процесуального закону визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову. Належним чином дослідити поданий стороною доказ, перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування - це процесуальний обов`язок суду.
Рішення суду в оскаржуваній частині зазначеним вимогам закону не відповідає, оскільки в ньому не викладені фактичні обставини з посиланням на докази, докази відхилені судом та мотиви їх відхилення, мотивована оцінка аргументів сторін, тобто відсутня мотивувальна частина.
Із матеріалів справи вбачається, що водій ОСОБА_2 07 червня 2021 року о 23 год 30 хв, в АДРЕСА_1 , керуючи транспортним засобом марки "Volkswagen", номерний знак НОМЕР_1 , змінюючи напрямок руху, не врахував безпечного інтервалу та дорожньої обстановки, через що сталося зіткнення з транспортним засобом марки «ВАЗ 21121», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 . Через порушення інтервалу відповідачем та через удар транспортного засобу марки «ВАЗ 21121», автомобіль "Volkswagen" відкинуло в попутній транспортний засіб марки "Сhevrolet", номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_5 , який зіткнувся з попутнім транспортним засобом марки "Тoyota", номерний знак НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_6 , внаслідок чого транспортні засоби зазнали механічних ушкоджень.
Постановою Київського районного суду м. Одеси від 29 липня 2021 року, яка залишена без змін постановою Одеського апеляційного суду від 03 вересня 2021 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Транспортний засіб марки «ВАЗ 21121», номерний знак НОМЕР_2 , належить ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 .
Згідно з частиною першою статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Відповідно до частини другої статті 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Відповідно до статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
У статті 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим замість завдавача шкоди в передбаченому Законом порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням.
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик    у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
За положеннями статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Із матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки "Volkswagen", номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 , станом на момент дорожньо-транспортної пригоди забезпечена в Приватному акціонерному товаристві «Страхова Група «ТАС» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/7256638 від 24.06.2020 року. 
За вказаним полісом страхування страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю – 26000 грн, за шкоду заподіяну майну – 130000 грн, розмір франшизи – 0 грн.
З метою визначення вартості матеріального збитку, завданого власникові транспортного засобу марки «ВАЗ 21121», номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок ДТП Приватним акціонерним товариством «Страхова Група «ТАС» складено ремонтну калькуляцію № 16120_21від 17.06.2021 року.
Згідно ремонтної калькуляції № 16120_21від 17.06.2021 року, складеної після огляду транспортного засобу марки «ВАЗ 21121», номерний знак НОМЕР_2 , вартість ремонту складає 51207,97 грн, розмір страхового відшкодування з вирахуванням зношеності запчастин 70% складає 35610,04 грн.
Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.
Із матеріалів справи вбачається, що 17.06.2021 року ОСОБА_1 звертався до Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» із заявою про досягнення згоди в частині розміру та способу здійснення страхового відшкодування за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/7256638 від 24.06.2020 року.
За змістом заяви між ОСОБА_1 та Приватним акціонерним товариством «Страхова Група «ТАС» досягнуто згоду про розмір страхового відшкодування, який складає 35610,04 грн та послуги евакуатора 1500 грн. 
Зазначене свідчить про те, що Приватне акціонерне товариство «Страхова Група «ТАС» та ОСОБА_1 дійшли згоди про розмір страхового відшкодування, що підтверджується заявою позивача про страхове відшкодування та відповідає вимогам пункту 36.2 статті 36 України Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
В позовній заяві позивач зазначає, що 02.07.2021 року Приватне акціонерне товариство «Страхова Група «ТАС» перерахувало 37110,04 грн на розрахунковий рахунок позивача. 
Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги в частині визначення розміру матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 07.06.2021 року, зазначив, що на підставі укладеного 01.07.2021 із ФОП ОСОБА_7 договору поставки № 210701 оплатив та отримав автозапчастин необхідних для ремонту пошкодженого в ДТП автомобіля «ВАЗ 21121», номерний знак НОМЕР_2 на загальну суму 27805,00 грн. Відновлюваний ремонт автомобіля «ВАЗ 21121», номерний знак НОМЕР_2 відбувався на станції технічного обслуговування ФОП ОСОБА_8 із використанням автозапчастин, придбаних позивачем, загальна вартість робіт без ПДВ склала 64647,00 грн, яка сплачена 29.10.2021 року, що підтверджується квитанцією від 29.10.2021 року. У зв`язку із ремонтом пошкодженого в результаті ДТП автомобіля «ВАЗ 21121», номерний знак НОМЕР_2 , позивач фактично поніс витрати на загальну суму 92452 грн, з яких: 27805,00 грн - вартість нових автозапчастин необхідних для відновлення пошкодженого автомобіля; 64647,00 грн. - вартість ремонтних робіт із відновлення пошкодженого автомобіля. Розмір майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню відповідачем становить 56841,95 грн, виходячи із розрахунку 92452 грн (вартість відновлювального ремонту) – 35610,05 грн (страхове відшкодування).
На підтвердження вказаних обставин позивачем надано суду: договір поставки від 01 липня 2021 року, видаткову накладну № 361 від 12.07.2021 року, квитанцію до прибуткового касового ордера № Ор-361, видаткову накладну № 416 від 24 липня 2021 року, квитанцію до прибуткового касового ордера № Ор-416, видаткову накладну № 477 від 20 серпня 2021 року, квитанцію до прибуткового касового ордера № Ор-477, видаткову накладну № 528 від 21 вересня 2021 року, квитанцію до прибуткового касового ордера № Ор-528, Акт № ОУ -28110/1 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 28.10.2021 року, рахунок на оплату № 2810/1 від 28.10.2021 року, квитанцію від 29.10.2021 року.
Права та обов`язки учасників справи закріплені в статтях 43, 49 ЦПК України згідно з якими учасники справи мають право, зокрема, брати участь у дослідженні доказів, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти клопотань, доводів і міркувань інших осіб.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ст. 12 ЦПК України)
Європейський суд з прав людини роз`яснив, що принцип рівності сторін - це один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.
Згідно з частинами третьою, четвертою статті 12, частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу для своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, що мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК України).
За змістом ст. ст. 77, 78 ЦПК України належними є докази, що містять інформацію щодо предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до статті 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» до шкоди, заподіяної в результаті ДТП майну потерпілого, належить, зокрема, шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.
Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди (пункт 30.1 статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди (пункт 30.2 статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
В пункті 15 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01 березня 2013 року зазначено про те, що порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону № 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.
Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватися не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. З таких же висновків виходив Верховний Суд у постановах від 19 вересня2018 року у справі № 643/4161/15 (провадження № 61-13692св18),
від 31 березня 2021 року у справі № 127/19300/17 (провадження № 61-15592св19).
Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти і об`єктивності з`ясування фактичних обставин справи та оцінки доказів, що мають важливе значення для правильного вирішення справи.
Всебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично-значущих обставин та надання доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного і обґрунтованого рішення. 
Аналіз статті 367 ЦПК України свідчить, що суд апеляційної інстанції перевіряє законність рішення суду першої інстанції в межах тих обставин та подій, які мали місце під час розгляду справи судом першої інстанції.
Відповідачем під час розгляду справи в суді першої інстанції, в підготовчому судовому засіданні, заявлено клопотання про доручення доказів, а саме висновку судового експерта № 94 – 23 від 29.05.2023 року. 
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 27.07.2023 року, яка занесена до протоколу судового засідання, клопотання про доручення доказів задоволено, долучено до матеріалів справи висновок судового експерта № 94 – 23 від 29.05.2023 року.
Згідно частини першої статті 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.
У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.
Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. (ч. ч. 5, 6 ст. 106 ЦПК України).
Із матеріалів справи вбачається, що висновок експерта № 94-23, складено судовим експертом Крутих Є.О., у відповідності до статті 106 ЦПК України, в якому зазначено, що висновок експерта підготовлено для подання до суду, експерт обіцяний про кримінальну відповідальність за дачу свідомо неправдивого висновку по ст. 384 КК України.
Проте, суд першої інстанції не навів мотивів щодо вказаного доказу.
Відповідно до висновку експерта № 94-23 транспортно-товарознавчої експертизи колісного транспортного засобу ВАЗ 21121, складеного 29 травня 2023 року судовим експертом Крутих Є.О. середньо ринкова вартість автомобіля ВАЗ 21121, номер кузова НОМЕР_7 , на 08.06.2021 року, визначається рівною 75320 грн.
Позивачем зазначено, що витрати на відновлення транспортного засобу (вартість запчастин та ремонтних робіт із відновлення пошкодженого автомобіля) склали 92452 грн.
Зазначені обставини свідчать про те, що транспортний засіб марки  «ВАЗ 21121», номерний знак  НОМЕР_2 , є фізично знищеним, у зв`язку з тим, що його ремонт вважається економічно необґрунтованим, оскільки, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.
Позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів щодо вартості пошкодженого транспортного засобу марки «ВАЗ 21121», номерний знак НОМЕР_2 , станом на 08.06.2021 року до ДТП.
Заперечуючи у відзиві на апеляційну скаргу проти прийняття висновку судового експерта № 94 – 23 транспортно-товарознавчої експертизи колісного транспортного засобу від 29.05.2023 року позивачем не спростовано вказаний висновок належними доказами, автомобіль відремонтовано. Суд зобов`язаний надавати оцінку усім доказам у сукупності.
Як позивач, так і його представник які приймали участь в суді як першої інстанції, не були позбавлені можливості звернутися до суду із клопотанням про проведення у справі експертизи.
Проте, із клопотанням про  призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи позивачне звертався.
З урахуванням викладеного є необґрунтованими посилання позивача у відзиві на апеляційну скаргу на те, що висновок судового експерта № 94-23від 29.05.2023 року про середню ринкову вартість зроблено з порушенням принципу повноти дослідження. 
Посилання позивача у відзиві на апеляційну скаргу на те, що клопотання відповідача про доручення висновку судового експерта № 94-23 від 29.05.2023 року не подане разом із відзивом на позову заяву і не надіслано заздалегідь на адресу позивача, тому не має прийматися судом до розгляду не заслуговує на увагу, оскільки ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 27.07.2023 року, яка занесена до протоколу судового засідання, клопотання про доручення доказів задоволено, долучено до матеріалів справи висновок судового експерта № 94 – 23 від 29.05.2023 року. Вказана ухвала учасниками процесу у встановленому законом порядку не оскаржена. 
Відповідачем як у відзиві на позовну заяву, так і в апеляційній скарзі зазначалося, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження вартості автомобіля «ВАЗ 21121», номерний знак НОМЕР_2 , після ДТП, при тому позивач стверджує, що автомобіль відремонтовано. Вказані обставини позбавляють встановити дійсну вартість транспортного засобу «ВАЗ 21121». 
Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (частини друга та четверта статті 83 ЦПК України).
Позивач наполягав на відшкодуванні повної вартості ремонту автомобіля.
Як вбачається із матеріалів справи позивач після ДТП залишив собі пошкоджений після ДТП автомобіль марки «ВАЗ 21121», номерний знак НОМЕР_2 , який в подальшому його відремонтував, що унеможливлює передачу залишків цього майна відповідачу.
Колегія суддів враховує принцип добросовісності, який полягає у певному стандарті поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони відповідного правовідношення. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. Особи, яка бере участь у справі, зобов`язана добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов`язки.
Поведінка позивача щодо залишення собі залишків автомобіля і в подальшому його відремонтував, а також вимога про відшкодування повної вартості здійсненого ремонту, який перевищує вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди не є добросовісними.
Отже позивачем  не надано суду належних, достатніх та допустимих доказів,як то передбачено статтею 81 ЦПК України і є його процесуальним обов`язком, вартості транспортного засобу «ВАЗ 21121», номерний знак НОМЕР_2 , після дорожньо-транспортної пригоди,так і не надано доказів на спростування висновків середньо ринкової вартості вказаного транспортного засобу, викладених у висновку судового експерта № 94-23 від 29.05.2023 року, суд же відповідно до вимог частини 1 статті 13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Ураховуючи викладені обставини колегія суддів вважає, оскільки транспортний засіб марки «ВАЗ 21121», номерний знак  НОМЕР_2 ,  внаслідок ДТП, яка сталася 07 червня 2021року, вважається фізично знищеним, то відповідно до положень пункт 30.2 статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач мав право на відшкодування шкоди у вигляді різниці між вартістю автомобіля марки «ВАЗ 21121» до та після ДТП, водночас повинен був довести зазначені суми, проте не виконав своїх процесуальних обов`язків, зокрема, не надав до суду належних та допустимих доказів вартості автомобіля після ДТП, що унеможливлює захист його порушених прав за матеріалами цієї справи, тому позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, заданої пошкодженням автомобіля у розмірі 56841,95 грн задоволенню не підлягають.
Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 09.02.2023 року у справі № 369/7115/20.
Посилання позивача у відзиві на апеляційну скаргу на те, що страховою компанією виплачено страхове відшкодування на підставі ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не заслуговують на увагу, оскільки як зазначалося вище Приватне акціонерне товариство «Страхова Група «ТАС» та ОСОБА_1 дійшли згоди про розмір страхового відшкодування, що підтверджується заявою позивача про страхове відшкодування та виплата здійсненна на підставі положень пункту 36.2 статті 36 України Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» без проведення оцінки, експертизи. 
Посилання у відзиві на апеляційну скаргу на висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 09.11.2022 року у справі № 497/470/21 є необґрунтованими, оскільки правовідносини та обставини у зазначеній справі та у справі, яка переглядається, не є подібними.
Посилання ОСОБА_1 у відзиві на апеляційну скаргу на те, що у наданому адвокатом Тимофієвим І.В. разом з апеляційною скаргою ордері не вказано всіх обов`язкових реквізитів (відомостей про договір про надання правової допомоги, а саме: номер та дату договору), тому ордер не може вважатися належним документом для здійснення представництва інтересів позивача, та адвокат не має право підписувати апеляційну скаргу не заслуговують на увагу, виходячи з наступного. 
Відповідно статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правничої допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правничої допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги.
Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правничої допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.
Рішенням Ради адвокатів України від 12 квітня 2019 року № 41 (із змінами) затверджено Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги (далі - Положення).
Пунктом 12 Положення встановлений перелік реквізитів, які має містити ордер, а саме: серію, порядковий номер ордера, прізвище, ім`я, по батькові або найменування особи, якій надається правова допомога, посилання на договір про надання правової допомоги/доручення органу (установи), уповноважених законом на надання безоплатної правової допомоги, номер (у випадку наявності) та дату цього документа, назву органу, у якому надається правова допомога адвокатом із зазначенням, у випадку необхідності, виду адвокатської діяльності відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», прізвище, ім`я, по батькові адвоката, який надає правничу (правову) допомогу на підставі ордера, номер та дату його свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, найменування органу, який його видав (КДКА відповідного регіону, з 01.01.2013 року радою адвокатів відповідного регіону); номер посвідчення адвоката України, ким та коли воно видане, Ким ордер виданий (назву організаційної форми): адвокатом, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально (із зазначенням адреси робочого місця); адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням (повне найменування адвокатського бюро/адвокатського об`єднання та його місцезнаходження), адресу робочого місця адвоката, якщо вона відрізняється від адреси місцезнаходження адвокатського бюро/адвокатського об`єднання, яке видає ордер, обмеження повноважень, якщо такі передбачені договором про надання правничої (правової) допомоги, дату видачі ордера, підпис адвоката, який видав ордер, у разі здійснення ним індивідуальної діяльності (у графі «Адвокат»), підпис адвоката, який надає правову допомогу, якщо ордер, виданий адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням (у графі «Адвокат»), підпис керівника адвокатського бюро/адвокатського об`єднання, відтиск печатки адвокатського бюро/адвокатського об`єднання (за наявності) у випадку, якщо ордер видається адвокатським бюро/адвокатським об`єднанням, під час дії воєнного стану на території України реквізити, передбачені цим підпунктом, можуть оформлятись у відповідності до п. 10 цього Положення, двовимірний штрих-код QR-код) з посиланням на профайл адвоката в ЄРАУ, реквізити 12.1, 12.5 (крім номера посвідчення адвоката України, ким та коли воно видане), 12.6, 12.7, 12.8 генеруються автоматично, всі інші реквізити ордера заповнюються адвокатом самостійно з метою збереження адвокатської таємниці.
На підтвердження своїх повноважень до апеляційної скарги адвокат Тимофієв І.В. надав ордер Серія ВН № 1332686 та угоду про надання правової допомоги від 27.04.2023 року.
Слід зауважити, що ордер Серія ВН № 1332686 не містить лише номера та дати договору про надання правової допомоги, проте адвокатом разом із ордером надано угоду про надання правової допомоги від 27.04.2023 року, яка укладена між адвокатом Тимофієвим І.В. та ОСОБА_2 на представництво інтересів в судах.
Верховний Суд неодноразово зазначав, що при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, установлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції (постанови Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 05 серпня 2020 року в справі № 177/1163/16-ц (провадження № 61-2250св20), від 03 липня 2024 року в справі № 740/724/23 (провадження № 61-4325св24), від 12 січня 2022 року в справі № 234/11607/20 (провадження № 61-15126св21); Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22 липня 2021 року в справі № 340/141/21 (адміністративне провадження № К/9901/18182/21) та ін.).
Зазначене узгоджується із практикою ЄСПЛ, який у своїх рішеннях вказує на те, що надмірний формалізм при застосуванні процедурних правил буде впливати на справедливість процедури, що призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом (рішення від 26 липня 2007 року в справі «Волчлі проти Франції» (Walchli v. Franc), рішення від 08 грудня 2016 року в справі «ТОВ «Фріда» проти України»).
Колегія суддів вважає, що наданий до апеляційної скарги ордер Серія ВН № 1332686 разом із угодою про надання правової допомоги від 27.04.2023 року підтверджує право адвоката Тимофієва І.В. на здійснення представництва інтересів ОСОБА_2 , зокрема на підписання апеляційної скарги, як того вимагають норми Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». 

Щодо суті апеляційної скарги
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право  скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України). 
Апеляційний суд вважає, що рішення суду в оскаржуваній частині позовних вимог ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП слід скасувати та  в цій частині ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимогОСОБА_1  до ОСОБА_2  про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП відмовити.
Щодо судових витрат
За правилом частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За подання апеляційної скарги ОСОБА_2 сплачено судовий збір в сумі 1816,80 грн, що підтверджується квитанцією № 1675-5220-7705-6823 від 22.02.2024 року. 
Враховуючи, що рішення суду підлягає скасуванню, то з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374,  ст. 376, 384 ЦПК України,  Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_9 , від імені якого діє представник ОСОБА_3 , задовольнити.
Рішення Київського районного суду м. Одеси від 08 лютого 2024 року в оскаржуваній частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, стягнення судового збору скасувати та в цій частині ухвалити нове судове рішення.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_8 , адреса: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_9 , адреса: АДРЕСА_3 , судовий збір у розмірі 1816,80 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України. 

Головуючий                                                                                     В.А. Коновалова

Судді                                                                                                М.В. Назарова

                                                                                                 В.В. Кострицький