П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  120/10074/23 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Альчук М.П. 
Суддя-доповідач -  Полотнянко Ю.П.   
17 липня 2024 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Полотнянка Ю.П. 
суддів:  Драчук Т. О.  Смілянця Е. С. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Вінницької митниці Державної митної служби України на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 24 січня 2024 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сабаров-Трак" до Вінницької митниці Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування рішень, 
В С Т А Н О В И В :
Товариство з обмеженою відповідальністю "САБАРОВ-ТРАК" звернулося до суду з адміністративним позовом до Вінницької митниці про визнання протиправними та скасування рішень.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 24.01.2024 позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів № UA401000/2023/000001/2 від 11.01.2023 року та картку відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA401020/2023/000033 від 11.01.2023.
Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Як встановлено судом першої інстанції, Між ТОВ "САБАРОВ ТРАК" (покупець) та VICTORIA PRW/LKW GmbH (Німеччина) (продавець) було укладено контракт №01/01/23 від 03.01.2023 року, згідно якого, продавець здійснив продаж транспортних засобів, зокрема тягача сідельного, марки DAF, модель CF440FT, 2015 року виготовлення, номер шасі НОМЕР_1 , вартістю 11700 євро.
Позивачем було надіслано до митного органу митну декларацію 23UA401020000907UO від 11.01.2023 року, в якій митна вартість товару визначена за основним методом, та для підтвердження митної вартості товару надано наступні документи: інвойс від 03.01.2023 року № AR.2023.3, контракт від 03.01.2023 року № 01/01/23, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 05.05.2015 року № НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ від 05.05.2015 року № НОМЕР_3 , копію митної декларації країни відправлення від 04.01.2023 року № 23DE560396490557E7 та довідку про транспортно-експедиційні послуги від 09.01.2023 року № 0901/2.
Опрацювавши вказані документи, Вінницькою митницею за результатом виконання митних формальностей було встановлено ряд розбіжностей. Зокрема, у наданому до митного оформлення інвойсі від 03.01.2023 №AR.2023.3 відсутнє посилання на контракт, що унеможливлює однозначне встановлення належності інвойсу до контракту від 03.01.2023 № 01/01/2023. Також, надана довідка про транспортно-експедиційні послуги від 09.01.2023 за № 0901/2 не має посилання на інвойс чи інший комерційний документ, за допомогою якого можливо однозначно віднести зазначену довідку до цієї конкретної зовнішньоекономічної операції, та містить фразу "Страхування транспортного засобу не проводилось", хоча страхування на території ЄС є обов`язковим для ТЗ, що пересуваються своїм ходом по шляхах загального користування. Крім того, згідно відкритих джерел в мережі Інтернет встановлено взаємозв`язок між продавцем та покупцем, оскільки наявна інформація про те, що керуючим директором Victoria PKW/LKW GmbH, Leipzig, Germany та директором ТОВ "Сабаров-Трак" є одна і та сама особа, а саме ОСОБА_1 . Тобто, зазначений взаємозв`язок між продавцем та покупцем, на переконання відповідача, міг вплинути на заявлений рівень митної вартості товару. Окрім того, контролюючим органом здійснено аналіз відкритих інтернет-ресурсах, які спеціалізуються з продажу транспортних засобів на території ЄС, та встановлено, що наявні пропозиції з продажу з максимально схожих (марка, модель, рік виготовлення) сідлових тягачів за значно вищою вартістю, аніж заявлена декларантом.
За огляду на вказане Вінницькою митницею прийнято рішення щодо відмови в митному оформленні шляхом надання картки відмови № UA401020/2023/000034 від 11.01.2023, а заявлену митну вартість скориговано шляхом винесення рішення про коригування митної вартості №UA401000/2023/00001/2 від 11.01.2023, згідно з яким митну вартість товару визначено за резервним методом визначення митної вартості.
Не погоджуючись з вказаними рішеннями Вінницької митниці, позивач звернувся до суду.
Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про надання позивачем митниці належного та достатнього пакету документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару, визначеної за основним методом, а відповідачем не підтверджено належними доводами наявність у поданих декларантом документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар, правильність визначення митної вартості позивачем за основним методом відповідачем не спростована, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.
За умови відсутності належних доказів правомірності прийнятих відповідачем рішень, суд дійшов висновку, що рішення Вінницької митниці про коригування митної вартості товарів № UА401000/2023/000001/2 від 11.01.2023 року та картка відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів комерційного призначення № UА 401020/2023/000033 є протиправними та підлягають скасуванню.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною першою статті 51 МК України передбачено, що митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до положень цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII та главою 8 цього Кодексу.
Частиною першою статті 53 МК України визначено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Згідно з частиною другою статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частиною третьою статті 53 МК України встановлено обов`язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з частинами першою та третьою статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Відповідно до частини шостої статті 54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Згідно з частиною першою статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Відповідно до статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 МК України за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю, відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Відповідно до частин одинадцятої та дванадцятої статті 264 МК України орган доходів і зборів відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав: 1) митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених статтею 335 цього Кодексу; 2) електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов`язкових реквізитів; 3) митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених цим Кодексом.
У разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи органу доходів і зборів.
Відповідно до матеріалів справи, з метою належного оформлення товару - "сідельний тягач, що був у використанні" ТОВ "Сабаров-Трак" подало відповідачу ЕМД № 23UA401020001011U8 та для підтвердження заявленої вартості товару такі документи: рахунок-фактуру (інвойс) від 03.01.2023 №AR.2023.3, контракт від 03.01.2023 №01/01/23, свідоцтво про реєстрацію ТЗ від 05.05.2015 № НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ від 05.05.2015 № НОМЕР_4 , копію митної декларації країни відправлення від 04.01.2023 № 23DE560396490557E7, довідку про транспортно-експедиційні послуги від 09.01.2023 № 0901/2.
Суд зазначає, що вказаний перелік документів та їх зміст є достатнім для встановлення митної вартості товару відповідно до вимог законодавства.
Разом з тим, відповідач поставив під сумнів достовірність наданих декларантом документів у зв`язку із наявністю певних розбіжностей, які зазначені в оскаржуваному рішенні.
Зокрема, відповідач посилається на те, що у інвойсі від 03.01.2023 №AR.2023.3 відсутнє посилання на контракт, що унеможливлює однозначне встановлення належності інвойсу до контракту від 03.01.2023 №01/01/23.
Щодо таких тверджень слід вказати, що у пункті 1.2. цього контракту визначено, що відомості про товар обумовлюються в документі купівлі-продажу, інвойсі. Відповідно до п. 5.2 контракту продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, зокрема, разом з інвойсом.
Суд наголошує, що інвойс є розрахунково-платіжним документом, що передбачає тільки виставлення певних сум до оплати покупцям за товари. Затвердженої форми інвойсу та вимог щодо його заповнення законодавством України не передбачено.
Окремо, суд зазначає, що інвойс від 03.01.2023 №AR.2023.3 містить вичерпні відомості про транспортний засіб, а саме інформацію щодо виробника транспортного засобу, модель, а також номер шасі транспортного засобу, за якими його можна ідентифікувати, що є аналогічним з інформацією, яка зазначена в пункті 1.1 Контракту.
Судом першої інстанції вірно зазначено, що надана довідка про транспортно-експедиційні послуги від 09.01.2023 року № 0901/2 також містить усю необхідну інформацію, що вказує її приналежність до аналізованої зовнішньоекономічної операції. Так, у вказаній довідці зазначено вартість перевезення транспортного засобу, зазначеного у інвойсі, а також міститься посилання на відповідний інвойс.
Щодо посилання відповідача на відсутність факту здійснення страхування транспортного засобу, з огляду на відомості, що містяться у вищезазначеній довідці про транспортно-експедиційні послуги, суд вказує наступне.
Відповідно до п. 2.1 контракту № 01/01/23 продавець поставляє товар згідно даного контракту на умовах: FCA Лейпциг.
Поставка на умовах FCA означає, що продавець здійснює поставку товару, який пройшов митне очищення для експорту, шляхом передання призначеному покупцем перевізнику у названому місці. При цьому, усі експортні формальності і мита повинен здійснити і оплатити продавець. За вказаними умовами саме покупець несе відповідальність за страхування авто.
Так, до матеріалів справи позивачем долучено страховий поліс "зелена карта".
Окрім того, як правильно зазначив суд першої інстанції, посилання відповідача на взаємозв`язок між продавцем і покупцем, а також на наявність інформації на веб-сайтах про продаж схожих транспортних засобі за вищою ціною не можуть бути взяти судом до уваги, оскільки базуються виключно на припущеннях без урахування відповідних факторів щодо здійснення господарської діяльності та характеристик транспортних засобів.
Поза увагою суду також не може залишитися те, що при визначенні митної вартості ввезеного позивачем товару за резервним методом, відповідач використав джерелом числового значення митної вартості відомості з митної декларації № UA401020/2022/049054 від 25.10.2022, але при цьому не навів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за таким другорядним методом, як резервний метод, а також не зазначив докладної інформації щодо зроблених коригувань, яка використовувалась митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, що є порушенням вимог статті 55 МК України.
Судом встановлено, що митна декларація, яка була використана Вінницькою митницею як джерело числового значення для коригування митної вартості містить інформацію про товар, що не є ідентичним товару, який ввозився на митну територію позивачем. Так, зокрема, позивач ввозив сідельний тягач, що був у використанні моделі "DAF CF 440 FT", тоді як згідно МД № UA401020/2022/049054 від 25.10.2022 модель сідельного тягача інша "DAF CF 400 FT". Також потребує уваги і та обставин, що автомобілі "DAF" мають різні види комплектацій та технічних характеристик, зокрема вони відрізняються типом коробки передач, потужністю двигуна, а також комплектацією самого автомобіля.
Крім того судом першої інстанції вірно враховано висновок Вінницької торгово-промислової палати від 04.04.2023 року, яким підтверджено, що ціна на товар, поставлена ТОВ "Сабаров-Трак" згідно з контрактом за № 01/01/23 від 03.01.2023 року за інвойсом № AR.2023.3 від 03.01.2023 року відповідає цінам компанії - VICTORIA PRW/LKW GmbH (Німеччина).
Відтак, позивачем надано усі необхідні документи, що стосуються числового значення митної вартості товару.
Наведені скаржником в апеляційній скарзі доводи ідентичні тим, які були викладені у відзиві на позов та яким надано правову оцінку у рішенні суду першої інстанції.
Частиною першою та другою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином суд першої інстанції дійшов правильного висновку про надання позивачем митниці належного та достатнього пакету документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару, визначеної за основним методом.
Натомість не підтверджено належними доводами наявність у поданих декларантом документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар, правильність визначення митної вартості позивачем за основним методом відповідачем не спростована, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.
Відтак колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позову шляхом визнання протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA401000/2023/000001/2 від 11.01.2023 року та картку відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA401020/2023/000033 від 11.01.2023.
Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.  
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Вінницької митниці Державної митної служби України залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 24 січня 2024 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.
          
Головуючий	 	 	Полотнянко Ю.П.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Драчук Т. О.    Смілянець Е. С.