ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 953/9444/21  Номер провадження 22-ц/814/426/24	Головуючий у 1-й інстанції Косик С.М.  Доповідач ап. інст. Дряниця Ю. В.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2024 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді-доповідача: Дряниці Ю.В.,
суддів:  Пилипчук Л.І., Чумак О.В,
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Косіло Артема Костянтиновича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Машівського районного суду Полтавської області від 10 травня 2023 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення суми компенсації за відчуження майна,-
в с т а н о в и в :
У травні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом ОСОБА_1 про стягнення суми компенсації за відчуження майна.
В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що сторони перебували в шлюбі з 21.05.2005 року по 08.10.2010 року. Під час перебування в шлюбі відповідачем на підставі рішення ХХХV сесії V скликання Старосалтівської селищної ради від 10.06.2008 року, зареєстрованому в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №010869000110, отримано у власність земельну ділянку з кадастровим номером 6321655800:00:002:0226 площею 0,1266 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 . Вказана земельна ділянка подальшому без згоди позивача відчужив на користь ОСОБА_3 на підставі договору дарування. 
Також в шлюбі сторони придбали автомобіль SUBARU FORESTER, 2008 року випуску, кузов НОМЕР_1 та 04.09.2008 року проведено його реєстрацію за відповідачем. Вказаний автомобіль в подальшому, 04.01.2014 року, без згоди позивача був відчужений відповідачем на користь іншої особи.
Оскільки автомобіль та земельна ділянка є спільним майном подружжя, водночас відповідачем було приховано від позивача факт відчуження вказаного майна третім особам, позивачка просить суд стягнути з відповідача на свою користь компенсацію вартості автомобіля та земельної ділянки в розмірі 183 412,82 грн та понесені судові витрати.
Рішенням Машівського районного суду Полтавської області від 10 травня 2023 року позовні вимоги задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 44745,13 грн компенсації вартості автомобіля та судовий збір в розмірі 440,00 грн.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
З рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив його в частині задоволених позовних вимог до апеляційного суду. Посилаючись на неповне з`ясування фактичних обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення районного суду скасувати в оскаржуваній частині та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Звертає увагу суду, на те, що районний суд не надав об`єктивної оцінки доказам, наданим сторонами, та безпідставно врахував вартість спірного автомобіля станом на день проведення оцінки – 06.05.2021 року проте як відчуження автомобіля відбулося 04.01.2014 року.
Також вказує на те, що позивачем належними доказами не доведено коли саме вона довідалась про порушення її права, а отже суд безпідставно не надав оцінку заяві відповідача про застосування строків позовної давності.
Крім того, зазначає, що районний суд дійшов помилкового висновку про те, що шлюбні відносини між сторонами припинились 08.10.2010 року, оскільки у рішенні Московського районного суду м. Харкова від 20.04.2010 року, яким шлюб між сторонами розірвано, встановлено, що сторони проживають окремо з лютого 2008 року. 
Колегія суддів, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги, доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню. 
       Місцевим судом встановлено, що позивач та відповідач у справі зареєстрували шлюб 21.05.2005 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.12).
Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 20.04.2010 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.56) та 08.10.2010 року видано свідоцтво про розірвання шлюбу (а.с.13). 
Згідно повідомленням Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській області від 23.04.2021 року (а.с.14,15), 04.09.2008 року на ім`я відповідача зареєстровано автомобіль SUBARU FORESTER, 2008 року випуску, кузов НОМЕР_1 , на підставі довідки-рахунку № НОМЕР_2 від 03.09.2008 року, виданої ТОВ «Автоком», присвоєно реєстраційний номер НОМЕР_3 , який 04.01.2014 року перереєстровано на ім`я ОСОБА_4 на підставі довідки-рахунку № НОМЕР_4 від 04.01.2014 року виданої ТФ «Полюс» ПП. 
За оцінкою ТОВ «Консалтинг-Експерт 1» ринкова вартість автомобіля SUBARU FORESTER, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 станом на 06.05.2021 року складає 221840,00 грн (в.с.21).
Згідно повідомлення АТ «ОТП Банк» від 09.12.2021 року, за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_1 № CL-707/172/2008 від 05.09.2008 року видано суму кредиту в розмірі 25922,00 доларів США для купівлі автомобіля SUBARU FORESTER, річна база нарахування процентів 360 днів у році, сума першого внеску: 30% вартості автомобіля. Зобов`язання за договором були виконані 18.12.2013 року, до 08.10.2010 року були сплачені відсотки в розмірі 6613,26 доларів США, після 08.10.2008 року відсотки в розмірі 7228,14 доларів США (а.с.102). 
За повідомленням АТ «ОТП Банк» від 25.01.2023 року за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_1 №CL-707/172/2008 від 05.09.2008 року сума кредиту з нарахованими відсотками, яка була сплачена до 08.10.2010 року складає 9298,66 доларів США, сума кредиту з нарахованими відсотками, яка була сплачена після 08.10.2010 року складає 30194,80 доларів США (а.с.157). 
       Задовольняючи частково позовні вимоги, та стягуючи на користь позивача компенсацію вартості частки автомобіля, районний суд вказав, що оскільки спірний автомобіль був набутий сторонами в період шлюбу, є об`єктом їх права спільної сумісної власності, тому позивач має право на грошову компенсацію вартості своєї частки у праві спільної сумісної власності і, як наслідок, припинення її права власності на спірне майно. 
       Колегія суддів не погоджується з таким висновком місцевого суду.
       Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третя статті 368 ЦК України).
Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Проте, у сімейному законодавстві України встановлено спростовну презумпцію спільності права власності на майно подружжя, яка полягає у тому, що майно, набуте за час шлюбу, вважається об`єктом права спільної сумісної власності (виключення зазначені у статті 57 СК України), допоки одним із подружжя, який це заперечує, не доведено інше.
Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна (постанова Верховного Суду від 13 березня 2024 року у справі № 537/541/23).
У постановах Верховного Суду від 18 червня 2018 року у справі № 711/5108/17 (провадження № 61-1935св18) та від 07 жовтня 2020 року у справі № 752/7501/18 (провадження № 61-4114св20) зроблено висновки про те, що тлумачення статті 60 СК України свідчить, що законом встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Водночас, зазначену презумпцію може бути спростовано й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. 
Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
       З матеріалів справи, а саме копії судового рішення від 20.04.2010 року вбачається, що звертаючись до суду з позовом про розірвання шлюбу, ОСОБА_1 вказував, що з лютого 2008 року він та ОСОБА_2 проживають окремо один від одного, фактично шлюбно-сімейні відносини припинено.
       Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 20.04.2010 року, яким шлюб між сторонами розірвано, встановлені зазначені обставини, а також вказано, що відповідач подала до суду заяву про визнання позовних вимог. 
       Судом встановлено, що спірний автомобіль був придбаний за кошти, отримані відповідачем за кредитним договором №CL-707/172/2008, укладеним з АТ «ОТП Банк» 05.09.2008 року, тобто у період коли сторони не проживали разом та припинили шлюбно-сімейні відносини.
       Позивач ОСОБА_2 , звертаючись до суду з позовом про стягнення на свою користь суми компенсації за відчуження майна, не надала жодних належних та допустимих доказів своєї участі у набутті спірного майна – автомобіля SUBARU FORESTER, 2008 року випуску, кузов НОМЕР_1 .
       Отже, на вказані обставини районний суд не звернув належної уваги та дійшов передчасного висновку про те, що спірний автомобіль є спільною сумісною власністю сторін, та часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2 , стягнувши на її користь компенсацію вартості відчуження вказаного автомобіля.
Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Згідно ч.2 п.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача.
По справі вбачається, що при подачі апеляційної скарги ОСОБА_1 сплачено судовий збір у розмірі 660 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 02.11.2023 року (а.с. 216), який підлягає стягненню з ОСОБА_2 на його користь.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, ст.ст.381-384 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу адвоката Косіло Артема Костянтиновича, який діє в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити.
Рішення Машівського районного суду Полтавської області від 10 травня 2023 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 44745,13 грн. компенсації вартості автомобіля - скасувати.
У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення суми компенсації за відчуження майна в цій частині – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір, сплачений за подачу апеляційної скарги у розмірі 660 грн. (шістсот шістдесят грн.) 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції. 

Суддя - доповідач:  Ю. В. Дряниця

Судді : Л. І. Пилипчук

О.В. Чумак