УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 вересня 2024 року
м. Київ
справа № 462/7051/21
провадження № 51-4323ск24
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на вирок Залізничного районного суду м. Львова від 18 січня 2024 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 04 червня 2024 року щодо неї,
встановив:
Як вбачається з наявної в Єдиному державному реєстрі судових рішень інформації, вироком Залізничного районного суду м. Львова від 18 січня 2024  року ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік. На підставі статей 75, 76 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1  рік і на неї покладено відповідні обов`язки. 
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 04 червня 2024 року вирок суду першої інстанції залишено без змін. 
У касаційній скарзі порушується питання про перевірку зазначених судових рішень у касаційному порядку.  
Відповідно до вимог ст. 116 КПК України процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 426 КПК України касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Правило дотримання трьохмісячного строку на касаційне оскарження судових рішень з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, передбачене ч. 2 ст. 426 КПК України, надає потенційному заявникові достатньо часу для роздумів стосовно подачі касаційної скарги, чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції. Це правило чітко визначає як для осіб, так і для органів влади період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.
Процедура визначення строків для подання скарги має на меті забезпечити належне відправлення правосуддя і дотримання принципу правової визначеності. Європейський суд з прав людини у рішеннях від 3 квітня 2008 року в справі «Пономарьов проти України» та від 29 жовтня 2015 року в справі «Устименко проти України» неодноразово наголошував, що одним з основних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу «res judicata», тобто принципу остаточності рішення. 
Суворе дотримання строків у кримінальному процесі неможливе без чіткого знання правил їх обчислення. Для правильного обчислення строку важливого значення набувають приписи правових норм, які стосуються визначення початкового моменту перебігу строку, обставин, що впливають на його перебіг, і встановлення моменту його закінчення. 
Відповідно до ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою суду.
Під поважними причинами пропущення процесуального строку слід розуміти неможливість особи подати скаргу у визначений законом строк у зв`язку з такими обставинами, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що подала апеляційну скаргу, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Зазначені обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.
Так, відповідно до наявних у касаційному суді копій матеріалів провадження, ОСОБА_4 звернулася до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою на зазначені судові рішення 08 вересня 2024 року, що підтверджується поштовим штемпелем на конверті,тобто поза межами трьохмісячного строку на касаційне оскарження і питання про поновлення цього строку не порушує. 
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку.  
Повернення касаційної скарги не позбавляє засуджену права повторного звернення до суду касаційної інстанції із касаційною скаргою та клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення із зазначенням причин, які перешкодили подати касаційну скаргу у передбачений законом строк та які, на думку особи, є поважними.
Крім того, у разі повторного звернення із касаційною скаргою касатору необхідно врахувати та виконати вимоги ст. 427 КПК України.
Водночас Верховний Суд вважає за необхідне роз`яснити, що для складання та подання касаційної скарги ОСОБА_4 може скористатись правовою допомогою. 
Керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на вирок Залізничного районного суду м. Львова від 18 січня 2024 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 04 червня 2024 року щодо неї повернути особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1 	ОСОБА_2 	ОСОБА_3