ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 липня 2024 року                                                                                      Справа № 903/70/24 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Крейбух О.Г., суддя Юрчук М.І. ,  суддя Грязнов В.В. 

без виклику (повідомлення) учасників справи

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Васильківхлібпродукт” на ухвалу  Господарського суду Волинської області від 22.05.2024 у справі № 903/70/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Васильківхлібпродукт”
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “Агротрейд Групп”
про стягнення 214 851,96 грн

Рішенням Господарського суду Волинської області від 15.05.2024 у справі № 903/70/24 позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Васильківхлібпродукт” задоволено частково; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю “Агротрейд Групп” на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Васильківхлібпродукт” 177 226,84 грн, з них 122 313,51 грн основного боргу, 24 417,17 грн – 23% річних, 3 064,42 грн інфляційних втрат, 27 431,74 грн пені та 2 126,72 грн судового збору; в позові про стягнення 37 625,12 грн, з них 31 000,00 грн штрафу, 154,15 грн – 23% річних, 6 470,97 грн пені - відмовлено.
17.05.2024 позивач через систему “Електронний суд” подав до Господарського суду Волинської області клопотання про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу. 
Ухвалою Господарського суду Волинської області від 22.05.2024 у справі № 903/70/24 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “Васильківхлібпродукт” від 17.05.2024 про ухвалення додаткового рішення та додані до неї документи повернуто заявнику без розгляду.
Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю “Васильківхлібпродукт”, не погоджуючись з постановленою ухвалою, звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в електронній формі, в якій просить ухвалу Господарського суду Волинської області від 22.05.2024 у справі № 903/70/24 скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В обгрунтування апеляційної скарги зазначає наступне:
- позивачем до заяви додані копії договору та акту для підтвердження витрат позивача на правничу допомогу;
- заява містить конкретизоване прохання щодо стягнення витрат на правничу допомогу з відповідача з посиланням на ст. 126, 129 ГПК України;
- з аналізу ухвали Верховного Суду від 25.02.2021 у справі № 906/977/19 вбачається, що заявник просив стягнути 10 000 грн витрат на правничу допомогу, але не довів згідно з ч. 5 ст. 130 ГПК України наявність необґрунтованих дій позивача;
- позивачем заява була надіслана через кабінет Електронного суду, відповідно її копії було спрямовано сторонам справи так само через кабінет Електронного суду, що підтверджується відповідними квитанціями які додані до заяви;
- посилання суду на постанову ВС від 26.07.2023 у справі № 160/16902/20 також не є релевантним. Фактичною підставою для залишення заяви без розгляду послужило те, що заявником не було дотримано вимог ч. 7 ст. 139 КАС України, а саме: до закінчення судових дебатів у справі заяву про стягнення понесених витрат на професійну правничу допомогу ні позивачем, ні його представником подано не було. Зазначене також не має відношення до заяви позивача;
- у мотивувальній частині ухвали зазначено: "В судовому засіданні 15.05.2024 представник позивача заявив про намір подати докази про стягнення судових витрат, однак заяви ні усної, ні письмової про стягнення конкретної суми самих витрат останнім зроблено не було, як і не зазначено її у поданій заяві". Зазначене не відповідає фактичним обставинам справи, адже до початку судових дебатів представником позивача була зроблена усна заява про те, що докази витрат на правничу допомогу будуть надані суду протягом 5 днів після ухвалення рішення суду, а під час судових дебатів додатково було заявлено вимогу щодо стягнення витрат на правничу допомогу шляхом ухвалення додаткового рішення;
- крім того, в позовній заяві було викладено попередній розрахунок витрат на правничу допомогу; 
- суд першої інстанції мав реальну можливість вирішити по суті питання щодо розподілу судових витрат.
З огляду на зазначене апелянт вважає, що судом першої інстанції допущено занадто формальний підхід щодо вирішення питання про розподіл судових витрат, який через безпідставне повернення заяви унеможливлює реалізацію учасником судового процесу наданих йому прав.
Листом № 903/70/24/3659/24 від 29.05.2024 матеріали справи було витребувано з Господарського суду Волинської області.
06.06.2024 до суду надійшли матеріали справи № 903/70/24.   
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 07.06.2024, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ “Васильківхлібпродукт” на ухвалу Господарського суду Волинської області від 22.05.2024 у справі № 903/70/24 в порядку письмового провадження без призначення судового засідання та без повідомлення учасників справи /а.с. 217/.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 255 ГПК України, окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції: про повернення заяви позивачеві (заявникові).
Згідно з ч. 1 ст. 271 ГПК України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
У відповідності до ч. 2 ст. 271 ГПК України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31, 32, 33, 34 частини першої статті 255 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Поскільки скаржник оскаржує ухвалу про повернення заяви позивачеві (заявникові), тому з урахуванням п. 6 ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 271 ГПК України розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю “Васильківхлібпродукт” здійснюється судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
На підставі розпорядження від 04.05.2024 № 01-05/394 в.о. керівника апарату у зв`язку із перебуванням у відпустці судді-члена колегії Тимошенка О.М. у період з 01.07.2024 по 30.07.2024 включно проведено повторний автоматизований розподіл судової справи № 903/70/24 між суддями, протокол від 04.07.2024, яким визначено для розгляду справи колегію суддів у складі: Крейбух О.Г. головуючий суддя, Юрчук М.І., Грязнов В.В.
Відповідач не скористався наданим йому правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.
Статтею 269 ГПК України встановлено, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

В січні 2024 року Товариства з обмеженою відповідальністю “Васильківхлібпродукт” звернулося до Господарського суду Волинської області з позовом (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог) до Товариства з обмеженою відповідальністю “Агротрейд Групп” про стягнення 214 851,96 грн заборгованості за договором поставки.
Рішенням Господарського суду Волинської області від 15.05.2024 у справі № 903/70/24 позов ТОВ “Васильківхлібпродукт” задоволено частково.
17.05.2024 позивач через систему “Електронний суд” подав до Господарського суду Волинської області клопотання про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, в якому просив долучити до матеріалів справи докази витрат позивача на правову допомогу, а саме копії договору та акту, ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу /а.с. 182/. 
Господарський суд Волинської області ухвалою від 22.05.2024 у справі № 903/70/24 клопотання ТОВ “Васильківхлібпродукт” від 17.05.2024 про ухвалення додаткового рішення та додані до неї документи повернув заявнику без розгляду.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що заява про ухвалення додаткового рішення не відповідає вимогам ч. 1 ст. 170 ГПК України, адже за такого викладу прохальної частини, без наведення жодних мотивів та обґрунтувань суд фактично позбавлений можливості встановити склад таких витрат, факт їх понесення та розмір.
Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні додаткового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити, ухвалу Господарського суду Волинської області від 22.05.2024 у справі № 903/70/24 скасувати виходячи з наступного.
За приписами ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 статті 2 ГПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом, у відповідності до вимог статті 16 ГПК України.
Згідно з вимогами ч. 1 статті 123 ГПК України судові витрати складаються, окрім судового збору, також з витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, відповідно до п. 1 ч. 2 зазначеної статті, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 2 статті 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.
Поряд з цим, згідно з вимогами ч. 8 статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Таким чином, відшкодування судових витрат, у тому числі на професійну правничу допомогу, здійснюється у разі наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, якщо справа розглядається з повідомленням учасників справи з проведенням дебатів, а відповідні докази надані цією стороною або до закінчення судових дебатів, або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
При цьому перевірка цих доказів та надання їм оцінки здійснюється судом у разі дотримання цього порядку, оскільки за інших обставин розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, не може бути здійснений.
Колегія суддів акцентує на тому, що право сторони, яка має намір отримати за результатами розгляду спору по суті відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за рахунок іншої сторони, виходячи з положень статей 124, 129 ГПК України, кореспондується з її обов`язками:
- по-перше, зазначити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла або очікує понести у зв`язку із розглядом справи у першій заяві по суті спору;
- по-друге, заявити про це до закінчення судових дебатів у справі;
- по-третє, подати до суду докази на підтвердження розміру таких витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Аналогічний правовий висновок викладений у додатковій постанові Касаційного господарського суд у складі Верховного Суду від 17.12.2021 у справі № 910/5026/290/2011(925/1502/20).
Так у позовній заяві позивач зазначив, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат становить: судовий збір - 10 726,00 грн, витрати на правничу допомогу складають 5% від ціни позову - 44 693,28 грн, усього 55 417,28 грн.
Прослухавши відеозапис судового засідання, яке відбулося 15.05.2024, судом встановлено, що представник позивача перед початком судових дебатів додатково заявив усне клопотання щодо стягнення витрат на правничу допомогу та зазначив, що докази таких витрат будуть надані суду протягом п`яти днів після ухвалення Господарським судом Волинської області рішення. 
Господарський суд Волинської області рішенням від 15.05.2024 у справі № 903/70/24 позов ТОВ “Васильківхлібпродукт” до ТОВ "Агротрейд групп" задоволив частково.
17.05.2024 до Господарським судом Волинської області через систему “Електронний суд” від позивача надійшло клопотання (вх. № 01-75/3487/24)  про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, в якому просив долучити до матеріалів справи докази витрат позивача на правову допомогу, а саме копії договору та акту, ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу /а.с. 182/. 
Дослідивши долучені до вищезазначеного клопотання докази, колегією суддів встановлено, що позивачем долучено:
- ордер на надання правничої (правової) допомоги серії ВВ № 1036637 від 08.01.2024;
- укладений між позивачем та Адвокатським бюро "Дмитра Щеглова" договір № 1-Г про надання правничої допомоги від 08.01.2024 у кількості 2-х примірників, один з яких підписано директором ТОВ “Васильківхлібпродукт” Кисіль І.В., а інший - керуючим Адвокатського бюро "Дмитра Щеглова" адвокатом Д.С.Щегловим;
- акт приймання-передачі правничої допомоги від 16.05.2024 до договору № 1-Г про надання правничої допомоги від 08.01.2024 у кількості 2-х примірників, один з яких підписано директором ТОВ “Васильківхлібпродукт” Кисіль І.В., а інший - керуючим Адвокатського бюро "Дмитра Щеглова" адвокатом Д.С.Щегловим.
Відповідно до п. 1.1 договору, ТОВ “Васильківхлібпродукт” (клієнт) доручає, Адвокатське бюро "Дмитра Щеглова" приймає на себе зобов`язання надавати правову (юридичну) допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором.
Бюро, приймає на себе зобов`язання з надання юридичної допомоги щодо представництва інтересів клієнта у Господарському суді Волинської області з приводу стягнення передплати по договору поставки з ТОВ "Агротрейд Групп" (п. 2.1 договору).
Безпосереднє представництво інтересів клієнта від імені Бюро за цим договором здійснює адвокат Щеглов Дмитро Сергійович (Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 1015 від 17.01.2012 видане Луганською обласною КДКА), на підставі ордеру виданого Бюро. Крім того адвокат Щеглов Дмитро Сергійович має право підписувати, подавати та отримувати від імені клієнта будь-які документи необхідні для надання юридичної допомоги за договором (п. 2.4 договору).
Гонорар за представництво в суді першої інстанції складає 5 відсотків від ціни позову, але не може бути меншим ніж 40 000 грн (п. 4.1 договору).
Згідно з актом приймання-передачі правничої допомоги від 16.05.2024 до договору № 1-Г про надання правничої допомоги від 08.01.2027 сторонами погоджено, що Адвокатське бюро "Дмитра Щеглова" надало, а клієнт (ТОВ “Васильківхлібпродукт”) прийняв правничу допомогу щодо представництва інтересів у Господарському суді Волинської області з приводу стягнення передплати по договору поставки з ТОВ Агротрейд Груш,  а саме: 1) здійснено вивчення законодавства та судової практики; 2) здійснено збір доказів; 3) підготовлено позовну заяву та додатки до неї; 4) спрямовано позовну заяву до суду; 5) підготовлено та спрямовано до суду інші процесуальні документи (клопотання, заяви); 6) участь у 3 судових засіданнях в режимі відеоконференції.
Гонорар складає 40 000 (сорок тисяч) грн.
Клієнт зобов`язаний сплатити 40 000 (сорок тисяч) грн протягом 30 календарних днів з дати підписання цього акту.
Правнича допомога надана в повному обсязі. Клієнт немає жодних претензій до її якості.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає передчасним висновок суду першої інстанції про те, що у зв`язку з відсутністю у прохальній частині позову та у заяві про ухвалення додаткового рішення не наведено жодних мотивів та обґрунтувань таких витрат суд фактично позбавлений можливості встановити склад таких витрат, факт їх понесення та розмір, оскільки в позовній заяві зазначено що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, зокрема, витрат на правничу допомогу становить 44 693,28 грн.
Клопотання від 17.05.2024, хоча і не містить детального опису витрат на правничу допомогу, їх кількості та вартості, однак місить вимогу ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу.
При цьому до клопотання долучені, зокрема, докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу: договір № 1-Г про надання правничої допомоги від 08.01.2027 та акт приймання-передачі правничої допомоги від 16.05.2024, в яких зазначено кількість наданих послуг та їх загальна вартість, однак ці докази не були досліджені судом першої інстанції.
Тобто суд першої інстанції дослідивши всі надані позивачем докази в їх сукупності мав реальну можливість вирішити по суті питання щодо розподілу судових витрат.
Посилання суду першої інстанції на правові висновки, викладені в ухвалі Верховного Суду від 25.02.2021 у справі № 906/977/19 та у постанові Верховного Суду від 26.07.2023 у справі № 160/16902/20, не є релевантними щодо спірних правовідносин у цій справі з огляду на таке.
Так згідно з  ухвалою Верховного Суду від 25.02.2021 у справі № 906/977/19 фактичними підставами для повернення заяви були:
1) до заяви не додано доказів (договорів, рахунків тощо), які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи;
2) заява не містить конкретизованого прохання щодо розподілу судових витрат у справі № 906/977/19, провадження у якій закрито на підставі п. 4, 5 ч. 1 ст. 296 ГПК України.
3) надано копії накладних відділення поштового зв`язку та копії описів вкладення у цінній лист від 12.02.2021, що не відповідає вимогам ст. 170 ГПК України, а відтак не можуть вважатись належним доказом надсилання копії заяви всім учасникам у справі № 906/977/19.
Відповідно до постанови Верховного Суду від 26.07.2023 у справі № 160/16902/20 фактичною підставою для залишення заяви без розгляду слугувало те, що заявником не дотримано положень частини сьомої статті 139 КАС України в частині належного та своєчасного звернення із клопотанням про стягнення витрат на правову допомогу.
З огляду на зазначене колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апелянта про те, що судом першої інстанції допущено занадто формальний підхід щодо вирішення питання про розподіл судових витрат на правничу допомогу.
Відповідно до   ст. 236 ГПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Оскаржувана ухвала не відповідає таким критеріям.
Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч. 3 ст. 244 ГПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 280 ГПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржувана ухвала скасуванню із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст. 269, 270, 271, 273, 275, 280, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд                                     
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Васильківхлібпродукт” - задоволити.
Ухвалу Господарського суду Волинської області від 22.05.2024 у справі № 903/70/24 - скасувати.
Справу № 903/70/24 направити для продовження розгляду до Господарського суду Волинської області.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складений "05" липня 2024 р.

Головуючий  суддя                                                                      Крейбух О.Г. 

Суддя                                                                                              Юрчук М.І.  

Суддя                                                                                              Грязнов В.В.