СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2024 року                                      м. Харків             Справа №922/831/23 (639/775/19)  

          Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Гетьман Р.А., суддя Россолов В.В., суддя  Склярук О.І.

за участю секретаря судового засідання Міракова Г.А.,    
за участю представників:
від позивача – Воротинцев В.О. (особисто),
від відповідача-1– не з`явився,
від відповідача-2– не з`явився,
від третьої особи-1 - не з`явився,
від третьої особи-2 – не з`явився,
від третьої особи-3 - Воротинцев Ю.В. (особисто),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду матеріали апеляційної скарги апеляційної скарги Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» (вх.№1442Х від 07.06.2024) на рішення Господарського суду Харківської області від 16.05.2024 у справі №922/831/23 (639/775/19) (м. Харків, суддя Усатий В.О., повний текст рішення складено 21.05.2024) 
за позовом  ОСОБА_1 , м. Харків,
до 1. Комунального підприємства «Житлокомсервіс», м. Харків,
2. Комунального підприємства «Харківські теплові мережі», м. Харків,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача:
1. ОСОБА_2 , м. Харків,
2.  ОСОБА_3 , м. Харків,
3.  ОСОБА_4 , м. Харків,
про стягнення коштів, 
в межах справи про банкрутство №922/831/23 Комунального підприємства «Житлокомсервіс», -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Жовтневого районного суду м.Харкова з позовною заявою, в якій просив суд: стягнути з КП «Жилкомсервіс» на користь позивача - ОСОБА_1 завдані в наслідок затоплення квартири матеріальні збитки в сумі 71 486,00 грн; стягнути з КП «Жилкомсервіс» на користь позивача - ОСОБА_1 завдані в наслідок затоплення квартири матеріальні збитки в сумі 21 455,00 грн; стягнути з КП «Жилкомсервіс» на користь позивача - ОСОБА_1 компенсацію моральної шкоди в сумі 40 000,00 грн; стягнути з КП «Жилкомсервіс» на користь позивача - ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1994,12 грн.; зобов`язати КП «Жилкомсервіс» провести заміну утеплювача (керамзиту) та провести інші необхідні ремонтні роботи технічного поверху та його належного зачинення та судові витрати покласти на відповідача.
25.09.2023 від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог (вх.№21515) відповідно до якої, останній просив суд з урахуванням висновку експерта №1576/2342 від 30.05.2023: стягнути солідарно з КП «Жилкомсервіс» та з КП «Харківські теплові мережі» на користь ОСОБА_1 завдані в наслідок затоплення квартири матеріальні збитки в сумі 65 957,00 грн; стягнути солідарно з КП «Жилкомсервіс» та з КП «Харківські теплові мережі» на користь ОСОБА_1 завдані в наслідок затоплення квартири матеріальні збитки в сумі 22 119,19 грн; стягнути солідарно з КП «Жилкомсервіс» та з КП «Харківські теплові мережі» на користь ОСОБА_1 компенсацію моральної шкоди в сумі 40 000,00 грн; стягнути солідарно з КП «Жилкомсервіс» та з КП «Харківські теплові мережі» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1994,12 грн.
Ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 13.11.2023 прийнято уточнений позов ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Жилкосервіс», Комунального підприємства «Харківські теплові мережі», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування збитків та компенсацію моральної шкоди. Клопотання представника відповідача КП «Жилкомсервіс» - Єна В.В - задоволено. Цивільну справу №639/775/19 за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Жилкосервіс», Комунального підприємства «Харківські теплові мережі», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування збитків та компенсацію моральної шкоди - передано до Господарського суду Харківської області за підсудністю.
Суд зазначив, що в межах справи №922/831/23 ухвалою Господарського суду Харківської області від 21.03.2023 відкрито провадження у справі про банкрутство Комунального підприємства «Жилкомсервіс» (код ЄДРПОУ 34467793), визнано вимоги ініціюючого кредитора - ФОП Шевцова О.С. до Комунального підприємства «Жилкомсервіс» у розмірі 1399068,89 грн основного боргу та 26840,00 грн витрат зі сплати судового збору за подання до суду заяви кредитора про відкриття провадження у справі про банкрутство, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном КП «Жилкомсервіс», призначено розпорядником майна КП «Жилкомсервіс» арбітражного керуючого Артюха Юрія Володимировича, призначено попереднє засідання суду.
24.03.2023 здійснено офіційне оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство Комунального підприємства «Жилкомсервіс» за №70274.
Відповідно до ч. 2 статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною яких є боржник.
Враховуючи вищевикладене, відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду позовна заява в межах справи про банкрутство (вхідний номер 5446/23 від 27.12.2023) передана на розгляд судді Усатому В.О.
Рішенням Господарського суду Харківської області від 16.05.2024 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у загальному розмірі 88076,19 грн, моральну шкоду у розмірі 20000,00 грн та витрати зі сплати судового збору у розмірі 1994,12 грн. В решті вимог відмовлено. Ухвалено видати наказ після набрання рішення законної сили.
Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» з вказаним рішенням суду першої інстанції не погодилося та звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм чинного законодавства, просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 16.05.2024 по справі №922/831/23 (639/775/19) і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» відмовити у повному обсязі. 
В обґрунтування апеляційної скарги Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» зазначає наступне: 
- Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» не є належним відповідачем у даній справі. Підприємство виконує не весь обсяг робіт з утримання будинків, а лише частину – здійснює технічне обслуговування внутрішьнобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання та виконує роботи з локалізації аварій в цих системах;
- причиною залиття квартири стало неналежне виконання своїх обов`язків балансоутримувачем (управителем) житлового будинку КП «Жилкомсервіс», а саме неналежне утримання допоміжних приміщень (не обладнання горища житлового будинку належними запірними пристроями) внаслідок чого відбулась крадіжка невідомими особами елементів запірної арматури;
- публічним договором про надання житлово-комунальних послуг, укладеним між КП «Жилкомсервіс» та споживачами (власниками житлових і нежитлових приміщень, які знаходяться на балансі територіальної громади м. Харкова), саме КП «Жилкомсервіс» зобов`язано утримувати внутрішньобудинкові мережі у технічному належному стані, вживати своєчасних заходів для ліквідації аварійних ситуацій, з огляду на що відповідальність за спричинені позивачу збитки має бути покладена на відповідача-1.
Системою автоматизованого розподілу справ відповідно до Протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 07.06.2024 для розгляду справи №922/831/23 (639/775/19) визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Гетьман Р.А., суддя Склярук О.І., суддя Россолов В.В.             
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 10.06.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» (вх.№1442Х від 07.06.2024) на рішення Господарського суду Харківської області від 16.05.2024 у справі №922/831/23 (639/775/19). Витребувано з Господарського суду Харківської області матеріали справи №922/831/23 (639/775/19).
18.06.2024 до Східного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №922/831/23 (639/775/19) (вх.№8235).
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 27.06.2024 призначено апеляційну скаргу Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» (вх.№1442Х від 07.06.2024) на рішення Господарського суду Харківської області від 16.05.2024 у справі №922/831/23 (639/775/19) до розгляду на « 22» серпня 2024 р. о 10:00 год у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, пр. Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань №132.
Від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№8967 від 05.07.2024), в якому позивач просить у задоволенні апеляційної скарги КП «Харківські теплові мережі» на рішення Господарського суду Харківської області від 16.05.2024 відмовити; рішення Господарського суду Харківської області від 16.05.2024 залишити без змін.
Також до вказаного відзиву додано заяви третіх осіб – ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , за змістом яких останні заперечують проти вимог апеляційної скарги та підтримують висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному рішенні.
Суд вказує, що відповідно до ч.4 статті 263 ГПК України до відзиву додаються докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 42 цього Кодексу.
Положеннями частини 7 статті 42 ГПК України визначено, що якщо цим Кодексом передбачено обов`язок учасника справи щодо надсилання копій документів іншим учасникам справи, такі документи в електронній формі можуть направлятися з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а в разі відсутності в іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність в іншого учасника справи електронного кабінету - у паперовій формі листом з описом вкладення.
Дослідивши, наданий позивачем відзив на апеляційну скаргу, колегія суддів встановила, що до вказаного документу на підтвердження доказів його надсилання відповідачам надано фіскальні чеки АТ «Укрпошта». 
Суд вказує, що з урахуванням положень процесуального законодавства, у випадку направлення документів у паперовій формі саме опис вкладення до цінного листа є належним і допустимим доказом на підтвердження факту направлення відзиву на апеляційну скаргу учасникам справи. 
З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про залишення поданого відзиву на апеляційну скаргу без розгляду. 
До судового засідання Східного апеляційного господарського суду 22.08.2024 представники відповідачів, третя особа-1 та третя особа-2 не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином. Так, ухвала про призначення справи до розгляду направлена відповідачам до їх електронних кабінетів у системі «Електронний Суд». На адресу третіх осіб вказана ухвала направлена рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та не була доставлена останнім з причин «адресат відсутній». 
Відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.
Ураховуючи те, що суд не визнавав обов`язковою явку учасників справи, судом здійснено дії щодо їх належного повідомлення про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, зважаючи на необхідність дотримання розумних строків розгляду справи, забезпечення судом реалізації учасниками судового процесу права приймати участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції, сприяння у наданні їм достатнього часу для належної підготовки своєї позиції та поданні процесуальних документів, констатуючи достатність матеріалів для апеляційного перегляду справи, колегія суддів дійшла висновку про розгляд справи у даному судовому засіданні.
Присутній позивач та третя особа-3 проти вимог апеляційної скарги заперечили, просили залишити скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення – без змін. 
Дослідивши матеріали справи, а також викладені у апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу доводи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, заслухавши пояснення присутніх представників сторін та розглянувши справу в порядку статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів зазначає наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачу, ОСОБА_1 , на час виникнення спірних правовідносин та по теперішній час на праві спільної сумісної власності належить квартира, яка знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності від 09.03.1995, реєстраційний №6-95-141108.
17.10.2018 відбулось затоплення водою вищезазначеної квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
Факт залиття квартири за адресою: АДРЕСА_1 , масштаб залиття, характер та обсяг пошкодження майна зафіксувала комісія у складі заступника начальника Новобаварської філії КП «Харківські теплові мережі» Потапова І.В., майстра ВБС КП «Харківські теплові мережі» Цапкової І.А., інженера 1-ої категорії КП «Жилкомсервіс» Савош К.В., начальника відділу обслуговування житлового фонду КП «Жилкомсервіс» Саган Я.Я., начальника дільниці №65 КП «Жилкомсервіс» Дерев`янської А.В., інженера дільниці №65 КП «Жилкомсервіс» Сидорович Л.Ю., про що складений акт про залиття, що трапилось на системі центрального опалення від 18.10.2018.
Так, з акту від 18.10.2018 вбачається, що залиття квартири АДРЕСА_2 , відбулося теплоносієм системи централізованого опалення з технічного поверху.
Повторним обстеженням квартири АДРЕСА_2 , за фактом залиття 17.10.2018, комісією у складі начальника дільниці №65 КП «Жилкомсервіс» Дерев`янською А.В., інженера дільниці №65 КП «Жилкомсервіс» Сидорович Л.Ю., зафіксовано та конкретизовано масштаб залиття, характер та обсяг пошкодження, про що складено Акт №246 від 14.11.2018.
З метою визначення вартості пошкодженого майна ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 14.01.2021 призначено по справі судову будівельно-технічну та оціночно-будівельну експертизу.
Із синтезуючої частини висновку експерта №1576/2342 від 30.05.2023 за результатами проведення комплексної судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної та товарознавчої експертизи вбачається, що оцінюючи результати проведення дослідження, експерти констатують наступне: вірогідна вартість ремонтно-будівельних робіт з урахуванням вартості матеріалів, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень унаслідок залиття (фактична вартість проведених ремонтно-будівельних робіт з урахуванням вартості матеріалів), складає 65 957 грн; ринкова вартість пошкодженого в результаті залиття 17 жовтня 2018 року квартири АДРЕСА_2 майна, становить 22119,19 грн; розмір матеріальної шкоди, що завдано в результаті залиття 17 жовтня 2018 квартири АДРЕСА_2 , становить 88076,19 грн.
Відповідно до висновку експерта №1576/2342 від 30.05.2023 розмір матеріальної шкоди, що завдано в результаті залиття 17 жовтня 2018 квартири АДРЕСА_2 становить 88076,19 грн.
Позивач вважає, що в результаті неналежного виконання відповідачами своїх обов`язків, останньому було завдано матеріальні збитки у загальному розмірі 88076,19 грн (65957,00 грн + 22119,19 грн) та моральні збитки у розмірі 40000,00 грн.
Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з цим позовом.
Судове рішення мотивовано тим, що залиття квартири сталося з причин незабезпечення належного стану внутрішньобудинкових систем теплопостачання та гарячого водопостачання у будинку, технічне обслуговування яких покладено на КП «ХТМ». З огляду на що КП «Харківські теплові мережі» є належним відповідачем у даній справі, а отже, заподіяна позивачу майнова шкода внаслідок залиття квартири підлягає стягненню саме з відповідача-2. При цьому, суд критично ставиться до твердження відповідача-2 в частині того, що залиття квартири АДРЕСА_2 , відбулося у зв`язку із крадіжкою невідомими особами запірної арматури внутрішньобудинкової системи опалення на горищному приміщенні, оскільки з акту від 18.10.2018, який підписаний представниками КП «ХТМ» без зауважень, вбачається, що залиття квартири АДРЕСА_2 , відбулося теплоносієм системи централізованого опалення з технічного поверху. Тобто, жодного посилання на крадіжку невідомими особами запірної арматури внутрішньобудинкової системи опалення на горищному приміщенні вищезазначений акт не містить. Крім того, суд відхиляє посилання відповідача-2 в частині того, що залиття квартири сталося з причини неналежного утримання допоміжних приміщень КП «Жилкомсервіс». Враховуючи вищевикладене та наявність в матеріалах справи відповідних заяв співвласників квартири АДРЕСА_2 про волевиявлення останніх щодо стягнення матеріальних збитків у даній справі у повному обсязі на користь позивача, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення матеріальних збитків у загальному розмірі 88076,19 грн (65957,00 грн + 22119,19 грн). Крім того, місцевий господарський суд вказав, що обґрунтованою та такою, що відповідає вимогам розумності і справедливості є сума моральної шкоди в розмірі 20000,00 грн.
Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне.      
Згідно зі статтею 15 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).
За приписами пунктів 8, 9 частини другої статті 16 ЦК України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Відповідно до частин першої та другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування; збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, в силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.
Правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» (тут і далі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі - Закон).
Житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг (п.5 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). 
Відповідно до частин 1,2 статті 6 вказаного Закону  учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Виконавцями комунальних послуг є: 1) послуг з постачання та розподілу природного газу - постачальник, який на підставі ліцензії провадить діяльність із постачання природного газу, та оператор газорозподільної системи, до якої приєднані об`єкти газоспоживання споживача; 2) послуг з постачання та розподілу електричної енергії - енергопостачальник або інший суб`єкт, визначений законом; 3) послуг з постачання теплової енергії - теплопостачальна організація; 4) послуг з постачання гарячої води - суб`єкт господарювання, який є власником (або володіє і користується на інших законних підставах) теплової, тепловикористальної або теплогенеруючої установки, за допомогою якої виробляє гарячу воду, якщо споживачами не визначено іншого постачальника гарячої води; 5) послуг з централізованого водопостачання - суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання; 6) послуг з централізованого водовідведення - суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водовідведення; 7) послуг з поводження з побутовими відходами - суб`єкт господарювання, визначений виконавцем послуг з вивезення побутових відходів у встановленому законодавством порядку.
Перелік житлово-комунальних послуг визначено статтею 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Так, до житлово-комунальних послуг належать:
1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком.
Послуга з управління багатоквартирним будинком включає:
утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо;
купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку;
поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку;
2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
Судом встановлено, що рішенням Харківської міської ради від 20.12.2006 №1186 «Про визначення виконавців послуг в житловому фонді міста Харкова» визначено виконавців житлово-комунальних послуг у житловому фонді комунальної власності територіальної громади міста Харкова: з управління будинком, спорудою або групою будинків - КП «Жилкомсервіс», з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій: КП «Харківблагоустрій», КП «Харківські теплові мережі», ДКП «Харківкомуночиствод», КП «ВТП «Вода», КСП «Харківгорліфт» та інші.
Отже, вказаним рішенням, прийнятим органом місцевого самоврядування в межах своєї компетенції, визначено статус КП «Жилкомсервіс» як управителя будинків, а КП «Харківські теплові мережі» як виконавця послуг з їх утримання.
Відповідно до частини 2 статті 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець комунальної послуги зобов`язаний: 1) забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; 2) готувати та укладати із споживачем договори про надання комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов їх виконання згідно з типовим договором; 3) без додаткової оплати надавати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про ціни/тарифи, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання та порядок надання відповідної послуги, а також про її споживчі властивості та іншу інформацію, передбачену законодавством; 4) своєчасно проводити підготовку об`єктів житлово-комунального господарства до експлуатації в осінньо-зимовий період; 5) розглядати у визначений законодавством строк претензії та скарги споживачів і проводити відповідні перерахунки розміру плати за комунальні послуги в разі їх ненадання, надання не в повному обсязі, несвоєчасно або неналежної якості, а також в інших випадках, визначених договором про надання комунальних послуг; 6) вживати заходів до ліквідації аварій, усунення порушень якості послуг у строки, встановлені законодавством; 7) виплачувати споживачу штраф за перевищення встановлених строків проведення аварійно-відновних робіт у розмірі, визначеному законодавством; 8) своєчасно реагувати на виклики споживачів, підписувати акти-претензії, вести облік вимог (претензій) споживачів у зв`язку з порушенням порядку надання житлово-комунальних послуг; 9) своєчасно та власним коштом проводити роботи з усунення виявлених неполадок, пов`язаних з наданням комунальних послуг, що виникли з його вини; 10) у разі укладення індивідуальних договорів про надання комунальних послуг здійснювати розподіл загальнобудинкового обсягу послуг між співвласниками багатоквартирного будинку у передбаченому законодавством та договором порядку; 11) інформувати споживачів про намір зміни цін/тарифів на комунальні послуги відповідно до законодавства.
Пунктом 5 частини 4 статті 8 Закону встановлено, крім іншого, обов`язок управителя у разі прийняття співвласниками багатоквартирного будинку відповідного рішення від імені, в інтересах та за рахунок співвласників укладати з виконавцями комунальних послуг договори про надання таких послуг, забезпечувати виконання умов договорів.
Матеріали справи свідчать про те, що 13.02.2012 між КП «Жилкомсервіс», яке на підставі рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 20.12.2006 №1186 «Про визначення виконавців послуг в житловому фонді міста Харкова» (далі – рішення №1186) визначений виконавцем житлово-комунальних послуг у житловому фонді комунальної власності територіальної громади м. Харкова з управління будинком, спорудою або групою будинків (Управитель) та КП «Харківські теплові мережі», яке на підставі рішення №1186 визначено виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (Виконавець) укладено Договір №15/1.
Відповідно до п.1.1 Договору №15/1 на виконання вимог ст.29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та умов публічного договору про надання житлово-комунальних послуг м. Харків, укладеного із споживачами, які мешкають в житлових будинках комунальної власності територіальної громади м. Харкова (споживачі), Управитель, який не є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, доручає, а Виконавець приймає на себе обов`язок надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в частині технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем централізованого опалення та гарячого водопостачання: мережі, арматура на них прилади та обладнання, які розміщені в межах будинку та виконання робіт з усунення аварійних ушкоджень на внутрішньобудинкових системах, а управитель зобов`язується прийняти та оплатити виконавцю надані послуги.
Пунктами 2.3.1.-2.3.3., 2.3.5. Договору №15/1 сторони передбачили, що виконавець зобов`язаний забезпечувати вчасно та відповідної якості надання послуг згідно із законодавством та умовами цього Договору; здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень; своєчасно та в повному обсязі проводити підготовку внутрішньобудинкових систем до експлуатації в осінньо-зимовий період; утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем, вживати заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг у терміни, встановлені цим Договором.
Відповідальність сторін за Договором №15/1 встановлена розділом 5 Договору.
Так, у випадку невиконання, або неналежного виконання умов договору Сторони несуть відповідальність встановлену діючим законодавством України (п.5.1.). Управитель не відповідає перед споживачем за невиконання чи неналежне виконання виконавцем умов цього договору чи за допущені недоліки у наданні послуг, які сталися в результаті роботи виконавця (п.5.2.). 
Відповідно до п.5.4. Договору №15/1 виконавець несе відповідальність, перед споживачами, які мешкають або розташовані в житлових будинках комунальної власності територіальної громади м. Харкова, за ненадання або неналежне надання виконавцем послуг, внаслідок яких було заподіяно шкоду життю, здоров`ю, майну споживача або третіх осіб, майну управителя, майну територіальної громади, яке передано на обслуговування управителю, або навколишньому природному середовищу згідно діючого законодавства.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вказує, що на КП «Харківські теплові мережі», як виконавця послуг відповідно до рішення органів місцевого самоврядування та укладеного договору, покладено обов`язок щодо здійснення контролю за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень, проведення підготовки внутрішньобудинкових систем до експлуатації в осінньо-зимовий період, утримання в належному технічному стані, здійснення технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем.
Колегія суддів вказує, що аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 04.11.2022 у справі №640/2713/18, від 18.11.2020 у справі №639/7313/16-ц, від 13.08.2020 у справі №643/14853/16, від 28.05.2020 у справі №640/419/17.
Відповідно до наявного в матеріалах справи Акта від 18.10.2018 комісією у складі представників КП «Харківські теплові мережі» та представників КП «Жилкомсервіс» встановлено, що 17.10.2018 сталося залиття квартири АДРЕСА_2 теплоносієм систем централізованого опалення з технічного поверху. 
Крім того, матеріали справи також містять Акт №246 від 14.11.2018 повторно обстеження квартири №64 після залиття, яке сталося 17.10.2018 теплоносієм системи централізованого опалення з технічного поверху, в якому детально вказано пошкодження внаслідок залиття квартири.   
Згідно зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Частинами першої-третьої статті 4 ГПК України встановлено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
За статтею 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).
Згідно із пунктом 8 частини другої статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Частиною першою статті 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
За правилами статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з частиною 2 статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 (з наступними змінами) «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Як вже зазначено вище, актом обстеження від 18.10.2018 та повторним актом обстеження від 14.11.2018 встановлено, що залиття квартири сталося теплоносієм системи централізованого опалення з технічного поверху. Вказані акти підписано уповноваженими представниками без зауважень щодо причин та характеру залиття квартири.  
Статтями 13, 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Матеріали справи не містять доказів того, що залиття квартири сталося з вини КП «Жилкомсервіс» як управителя будинку. Тоді як договором, укладеним між КП «Жилкомсервіс» (Управитель) та КП «Харківські теплові мережі» (Виконавець), відповідальність за належний технічний стан внутрішньобудинкових систем покладено саме на КП «Харківські теплові мережі».  
Тобто, залиття квартири сталося з причин незабезпечення належного стану внутрішньобудинкових систем у будинку, технічне обслуговування яких покладено на КП «Харківські теплові мережі». З огляду на що заподіяна позивачу майнова шкода внаслідок залиття квартири підлягає стягненню саме з відповідача-2 КП «Харківські теплові мережі», про що вірно зазначив суд першої інстанції.  
Стосовно доводів апеляційної скарги про те, що КП «Харківські теплові мережі» не є належним відповідачем у даній справі, оскільки причиною залиття стало неналежне виконання свої обов`язків балансоутримувачем (управителем) житлового будинку КП «Жилкомсервіс», а саме неналежне утримання допоміжних приміщень (не обладнання горища житлового будинку належними запірними пристроями) внаслідок чого відбулась крадіжка невідомими особами елементів запірної арматури, колегія суддів вказує про наступне.
З Акту про залиття, що трапилось на системі централізованого опалення від 18.10.2018 вбачається, що завдана шкода позивачу настала внаслідок залиття теплоносієм системи централізованого опалення з технічного поверху. При цьому, акт не містить ніяких посилань на відсутність елементів запірної арматури внаслідок крадіжки останніх та спричинення шкоди у зв`язку з такими обставинами. Вказаний акт підписано представниками КП «Харківські теплові мережі». Доказів оскарження акту матеріали справи не містять. 
При цьому, з дослідження наявних у справі матеріалів, колегію суддів встановлено відсутність доказів на підтвердження існування обставин крадіжки елементів запірної арматури на технічному поверсі житлового будинку, в якому сталося залиття квартири. Суд вказує, що саме по собі посилання сторони на такі обставини, без підтвердження їх належними та допустимими доказами, зокрема, судовим рішення про притягнення винних осіб до відповідальності за вчинене діяння, не може бути підставою для ствердження про існування такого факту. 
Колегія суддів вказує, що посилання скаржника на здійснення заходів щодо підготовки внутрішньо-будинкової системи централізованої системи опалення та гарячого водопостачання до експлуатації в опалювальний осінньо-зимовий період 2018-2019р.р., не спростовує висновків суду про завдання шкоди позивачу внаслідок неналежного виконання відповідачем-2 своїх зобов`язань відповідно до вищезазначених законодавчих норм та умов договору. При цьому, суд враховує, що відповідно до наявного в матеріалах справи Паспорту готовності до роботи в опалювальний період 2018/2019 року будинку №23 в розділі 2 Технічний поверх у п.6 вказано, що стан вхідних дверей на технічний поверх (щільність прикриття) задовільний. 
Крім того, клопотань про проведення відповідних судових експертиз, зокрема на предмет визначення причин залиття квартири, КП «Харківські теплові мережі» не заявляло, а тому вина не спростована належними та допустимими доказами. 
Доводи апеляційної скарги про те, що КП «Харківські теплові мережі» на підставі договору №15/1 від 13.02.2012 несе відповідальність за належне виконання робіт з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем централізованого опалення та гарячого водопостачання та виконання робіт з усунення аварійних ушкоджень у цих системах лише перед КП «Жилкомсервіс» є безпідставними та спростовуються вищенаведеними п.5.2., 5.4. Договору №15/1. 
Отже, завдана залиттям квартири шкода, що сталося 17.10.2018, заподіяна внаслідок неналежного виконання КП «Харківські теплові мережі» обов`язків, які покладені на останнього нормами законодавства та умовами договору, що є підставою для її відшкодування останнім відповідно до загальних підстав, передбачених ст. 1166 ЦК України.
З урахуванням вищевикладеного, висновок суду першої інстанції про те, що саме з КП «Харківські теплові мережі» підлягають стягненню завдані залиттям квартири збитки, відповідає вимогам законодавства та фактичним обставинам справи.
Згідно з частиною 2 статті 1166 ЦК особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. У частині 1 статті 614 ЦК зазначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 23.01.2018 у справі №753/7281/15-ц, від 21.02.2021 у справі №904/982/19, від 21.07.2021 у справі №910/12930/18, від 21.09.2021 у справі №910/1895/20, від 18.10.2022 у справі №922/3174/21.
Отже, наявність вини презюмується, тобто не підлягає доведенню позивачем. Водночас відповідач для звільнення від відповідальності може доводити відсутність протиправності дій та вини.
У разі встановлення конкретної особи, яка завдала шкоду, відбувається розподіл тягаря доказування: позивач повинен довести наявність шкоди та причинний зв`язок, відповідач доводить відсутність протиправності та вину (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.12.2022 у справі №214/7462/20). 
Позивачем доведено факт завдання шкоди, протиправність дій відповідача-2, причинний зв`язок між ними, а відповідач-2 відповідно до вимог ст.ст.73,74 ГПК України це не спростував і не довів відсутності своєї вини.
Суд вказує, що доводи апеляційної скарги зводяться до визначення належного відповідача у спірних правовідносинах та не містять заперечень щодо доведеності позовних вимог та доказів, долучених до позовної заяви. 
Як встановлено судом вище, з метою визначення розміру матеріальних збитків, понесених в наслідок залиття квартири за адресою: м. Харків, вул. Пермська, буд. №23, кв №64 Жовтневим районним судом м. Харкова було призначено судову будівельно-технічну та оціночно-будівельну експертизу. 
05.06.2023 на адресу Жовтневого районного суду м. Харкова від експертів Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С Бокаріуса надійшов висновок експерта №1576/2342 від 30.05.2023.
Із висновку експерта №1576/2342 від 30.05.2023 за результатами проведення комплексної судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної та товарознавчої експертизи, зокрема із синтезуючої частини вбачається, що оцінюючи результати проведення дослідження, експерти констатують наступне: 
вірогідна вартість ремонтно-будівельних робіт з урахуванням вартості матеріалів, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень унаслідок залиття (фактична вартість проведених ремонтно-будівельних робіт з урахуванням вартості матеріалів), складає 65 957грн; 
ринкова вартість пошкодженого в результаті залиття 17 жовтня 2018 року квартири АДРЕСА_2 майна, становить 22119,19 грн; 
розмір матеріальної шкоди, що завдано в результаті залиття 17 жовтня 2018 квартири АДРЕСА_2 , становить 88076,19 грн. 
За висновком експертизи розмір матеріальної шкоди, що завдано в результаті залиття 17.10.2018 квартири АДРЕСА_2 , становить 88076,19 грн.
Належних та допустимих доказів на спростування розміру завданих збитків, матеріали справи не містять.
Таким чином, оскільки матеріалами справи підтверджено факт спричинення збитків позивачу внаслідок залиття квартири, а КП «Харківські теплові мережі» дані обставини не спростовано, суд вважає, що, спричинена майнова шкода позивачу, розмір якої підтверджено належними і допустимими доказами, на загальну суму 88076,19 грн підлягають задоволенню, про що вірно вказав суд першої інстанції. 
Крім того, з огляду на наявність у матеріалах справи заяв співвласників квартири АДРЕСА_2 про волевиявлення останніх щодо стягнення матеріальних збитків у даній справі у повному обсязі на користь позивача, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про стягнення матеріальних збитків у сумі 88076,19 грн на користь ОСОБА_1 (позивача). 
Відповідно до частин першої, другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. 
Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України).
Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (частина перша статті 1167 ЦК України).
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі, чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Аналіз зазначених норм права дає можливість дійти висновку про те, що моральна шкода підлягає відшкодуванню за наявності у діях особи, яка заподіяла таку шкоду складу цивільного правопорушення, елементами якого є заподіяна шкода, встановлення факту протиправної поведінки такої особи, наявності причинного зв`язку між ними та вини заподіювача шкоди.
Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновленого стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року у справі №487/6970/20).
Абзац другий частини третьої статті 23 ЦК України, у якому вжито термін «інші обставини, які мають істотне значення», саме тому і не визначає повний перелік цих обставин, що вони можуть різнитися залежно від ситуації кожного потерпілого, особливості якої він доводить суду. Обсяг немайнових втрат потерпілого є відкритим, і в кожному конкретному випадку може бути доповнений обставиною, яка впливає на формування розміру грошового відшкодування цих втрат. Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не з виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі №477/874/19).
Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. 
Водночас Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.12.2020 у справі №752/17832/14-ц дійшла висновку, що, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен призводити до її безпідставного збагачення.
В обґрунтування позовних вимог про відшкодування моральної шкоди позивач зазначає, що внаслідок залиття квартира стала непридатною для життя через сирість та підвищену вологість та відсутність електропостачання. Крім того, через відключення ліфтів у будинку на три доби внаслідок залиття квартир у будинку, позивач був змушений підніматися сходами на 16 поверх будинку. Також ОСОБА_1 вказує, що він був змушений більше ніж місяць проживати у дітей, що створювало значні незручності для родини. Вказані обставини призвели до душевного хвилювання та життя у стані стресу, через залиття квартири позивач не міг користуватися своєю власністю. 
З урахуванням встановлених обставин справи, з огляду на понесення позивачем переживань та негативних наслідків у зв`язку із залиттям його житлового приміщення, врахувавши засади розумності та справедливості, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення суми моральної шкоди в розмірі 20 000,00 грн.
Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність у справі достатніх правових підстав для часткового задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача-2 КП «Харківські теплові мережі» завданої позивачу шкоди. 
Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Колегія суддів зазначає, що апелянтом всупереч приписів ст.ст. 73,74 Господарського процесуального кодексу України не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї позиції у справі.
Статтею 236 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення   та   формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У даному випадку суд апеляційної інстанції вважає, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції.
Ураховуючи, що колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати понесені апелянтом, у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, відшкодуванню не підлягають в силу приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне. 
Відповідно до частини 1 статті 273 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції розглядається протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі. 
24.02.2022 Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 введено в Україні воєнний стан, який продовжено до 09.11.2024 (Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 23.07.2024 №3891-IX).
Відповідно до статті 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства в умовах воєнного стану забороняється.
При цьому, згідно Рекомендацій прийнятих Радою суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану, при визначенні умов роботи суду у воєнний час, рекомендовано керуватися реальною поточною обстановкою, що склалася в регіоні. У випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справ.
На підставі вищевикладеного, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану, враховуючи поточну обстановку, що склалася в місті Харкові, суд був вимушений вийти за межі строку встановленого ст.273 ГПК України.
Керуючись статтями 129, 269, 270, п.1, ч.1 ст.275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,  -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Харківської області від 16.05.2024 у справі №922/831/23 (639/775/19) залишити без змін. 

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 23.08.2024. 

Головуючий суддя                                                                    Р.А. Гетьман

Суддя                                                                                           В.В. Россолов  

Суддя                                                                                           О.І. Склярук