КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
    03680 м. Київ , вул. Солом`янська, 2-а 

Номер апеляційного провадження: 22-ц/824/6177/2024   

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ
 
            08 травня 2024 року                                                                        м. Київ
                                                                                                                      Справа № 760/17857/23
 
            Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:   
головуючого   судді-доповідача                             Ящук Т.І., 
суддів                                                                        Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М. 
за участю секретаря  судового засідання              Кравченко Н.О., 
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 06 вересня 2023 року, постановлену у складі судді Шереметьєвої Л.А., 
у справі за скаргою ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Корольов Михайло Андрійович, заінтересована особа: ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними та скасування постанови,
встановив:
 
У липні 2023 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Корольова М.А., в якій просить поновити строк для звернення до суду та визнати дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Корольова М.А. при відкритті виконавчого провадження № НОМЕР_1 неправомірними; визнати неправомірною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 26 червня 2019 року.
Скарга обґрунтована тим, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2010 року задоволено позов ПАТ АБ «Укргазбанк» та стягнуто з  ОСОБА_1  кредитну заборгованість у загальному розмірі 27 345, 44 долари США та 6386, 96 грн. На виконання рішення суду 29 березня 2011 року був виданий виконавчий лист. 26 червня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Корольовим М.А. було відкрито виконавче провадження НОМЕР_1. 08 серпня 2022 року відбулися електронні торги з продажу майна - квартири АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_1  на праві власності. Переможцем торгів визнано ОСОБА_2 . Будь-які ухвали про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання в матеріалах цивільної справи відсутні, як і будь-якої інформації про переривання строку пред`явлення його до виконання. Жодної постанови від приватного виконавця Денисенко В.В. не отримував, а про зміст постанови про відкриття виконавчого провадження йому стало відомо 03 квітня 2023 року.
Скаржник вважає, що виконавче провадження приватним виконавцем Корольовим М.А. відкрито поза межами строку пред`явлення виконавчого листа до виконання. Розпочавши цю процедуру, приватний виконавець порушив його права, а тому його дії є незаконними.
 
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 06 вересня 2023 року у задоволенні скарги відмовлено.
Не погоджуючись з ухвалою, ОСОБА_1  звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нове судове рішення, яким скаргу задовольнити, посилаючись на її незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що виконавчий лист не був пред`явлений до виконання у встановлений законом строк. Повернення виконавчого документу відбувалось за заявою стягувача та його ініціативою, а не у зв`язку з неможливістю виконати рішення суду, а тому поновлення строків не передбачається. Стягувач свідомо відізвав двічі виконавчий документ, тим самим виключивши поновлення строків. 
Крім того, суд невірно застосував норми права, а саме ч. 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», допустивши застосування до ситуації, коли виконавчий документ повернутий не у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення, а з інших підстав. Стягувач двічі писав заяву про повернення виконавчого документу, тобто двічі виконавче провадження закривалась виключно по ініціативі стягувача. Неможливість в повному обсязі або частково виконати рішення суду не встановлено.?Отже, виконавче провадження закривалось не у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частко виконати рішення суду, а в зв`язку з тим, що стягувач самостійно та добровільно просив повернути виконавчий документ без виконання.
 
У відзиві на апеляційну скаргу приватний виконавець Корольов М.А. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду залишити без змін. 
Посилається на те, що станом на момент пред`явлення виконавчого документа до виконання до приватного виконавця на зворотному боці документу наявна відмітка Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.1 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» від 12.09.2018 та відмітка приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Крайчинського С.С. про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.1 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» від 25.06.2019, строк пред`явлення вказаного виконавчого документа до виконання до 25.06.2022, а відтак приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Корольовим М.А. вчинені виконавчі дії щодо відкриття виконавчого провадження відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».
Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, про те, що строки пред`явлення виконавчого листа до виконання при відкритті виконавчого провадження 26.06.2019 пропущені не були, приватний виконавець Корольов М.А. при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження від 26.06.2019 діяв у спосіб, визначений законом, дії приватного виконавця, направлені виконання рішення суду, забезпечення прав стягувача при вчиненні виконавчих дій, відповідали вимогам закону, а тому підстави для задоволення скарги відсутні.
 
Учасники справи в судове засідання не з`явились, будучи повідомленими про день та час розгляду справи у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомили, а тому колегія суддів вважала можливим розглянути справу за їх відсутності відповідно до вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2010 року задоволено позов ПАТ КБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість в сумі  27 345, 44 долари США та 6 386, 96 грн.
На виконання вказаного рішення 29 березня 2011 року стягувачу був виданий виконавчий лист № 2-4835/10, який був пред`явлений до виконання.
У виконавчому листі № 2-4835/10, виданому 29 березня 2011 року, містяться відмітки державного виконавця щодо повернення виконавчого листа стягувачу на підставі п.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» - 12 вересня 2018 року та  приватного виконавця - 25 червня 2019 року.
Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Корольова М.А. від 26 червня 2019 року відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 з виконання виконавчого  листа № 2-4835/10. 
Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Корольова М.А. від 05 вересня 2022 року виконавче провадження № НОМЕР_1 з виконання виконавчого  листа № 2-4835/10 закінчено у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду.
Згідно з частиною першою статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
 
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що строки пред`явлення виконавчого листа до виконання при відкритті виконавчого провадження 26 червня 2019 року пропущені не були, а тому при винесенні постанови приватний виконавець Корольов М.А. діяв у спосіб, визначений законом.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх законними і обґрунтованими, такими, що відповідають обставинам справи та наявним у матеріалах справи доказам.
Згідно з п. 2 ч.1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження», який був чинним у відповідній редакції на час видачі виконавчого листа у березні 2011 року, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.
06 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України № 1404-VІІІ від 02 червня 2016 року «Про виконавче провадження».
Відповідно до п.5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.
Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень та рішень інших органів».
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст. 3 цього Закону,  за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття (частина ч. 2 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження»). 
Згідно з ч. 4 Закону України «Про виконавче провадження», строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.
Частиною 5 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення, строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.
Підстави повернення виконавчого документа стягувачеві визначені у частині 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, згідно з п. 1. ч.1 цієї статті, виконавчий документ повертається, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа. 
Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону (частина п`ята статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII у редакції, чинній до 5 серпня 2021 року).
Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону, крім випадків, коли виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди (частина п`ята статті 37 Закону № 1404-VIII у редакції, чинній з 5 серпня 2021 року).
 У постанові Великої Палати Верховного суду від 26 жовтня 2022 року у справі № 201/13239/15-ц (провадження № 14-75цс22) вказано, що: «строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони (частини четверта та п`ята статті 12 Закону № 1404-VIII).
Повернення виконавчого документа без прийняття до виконання з підстав, визначених у частині четвертій статті 4 та у частині третій статті 5 Закону № 1404-VIII, не перериває строк пред`явлення такого документа до виконання».
У вказаній постанові від 26 жовтня 2022 року в справі № 201/13239/15  Велика Палата Верховного Суду зауважила,  що з огляду на наведені приписи саме у випадках, визначених частиною першою статті 37 Закону № 1404-VIII для повернення виконавчого документа стягувачеві, застосовні приписи статті 12 цього Закону щодо переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.
 
Встановивши, що строки пред`явлення виконавчого листа до виконання, при відкритті виконавчого провадження 26 червня 2019 року пропущені не були, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що приватний виконавець Корольов М.А. при відкритті виконавчого провадження діяв у спосіб, визначений законом.
Встановлено, що  12 вересня 2018 року та 25 червня 2019 року виконавчий лист №2-4835/10, виданий 29 березня 2011 року, було  повернуто стягувачу на підставі п. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», а тому саме з 25 червня 2019 року розпочав відлік трирічний строк на повторне пред`явлення до виконання цього виконавчого листа.
 
Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Корольова М.А. від 26 червня 2019 року відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 з виконання виконавчого  листа № 2-4835/10. 
З огляду на викладене, відкриваючи 26 червня 2019 року виконавче провадження приватний виконавець діяв у спосіб, визначений законом, оскільки після повернення 25 червня 2019 року виконавчого листа № 2-4835/10 стягувачу строки для його повторного пред`явлення до виконання пропущені не були, а тому суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про відмову в задоволенні скарги.
Оскільки після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання у зв`язку з його пред`явленням до виконання перебіг строку починається заново з наступного дня після його повернення, доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими.  
Доводи апеляційної скарги про те, що судом невірно застосовано ч. 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», колегія суддів вважає безпідставними, оскільки трирічний строк на повторне пред`явлення виконавчого документа до виконання розпочався з наступного дня після його повернення стягувачу, а саме 25 червня 2019 року, і перервався пред`явленням 26 червня 2019 року до виконання, а тому строк пред`явлення цього виконавчого листа до виконання не сплинув. 
Доводи апеляційної скарги в їх сукупності зводяться до невірного розуміння вимог чинного законодавства та власного тлумачення ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», адже частиною 5 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків,   встановлених статтею 12 цього Закону, крім зазначеного у цій нормі випадку. 
Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, не містять правових обґрунтувань щодо невідповідності дій приватного виконавця вимогам Закону України «Про виконавче провадження».
Відповідно до ст. 375 ЦПК України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Отже, ухвала суду постановлена з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу  суду залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374 - 375, 381 - 383 ЦПК України, суд
 
постановив:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1   - залишити без задоволення.
Ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 06 вересня 2023 року -  залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Повний текст постанови складено 26 липня 2024 року.

Суддя  - доповідач:                                                                          Ящук Т.І. 

          Судді:                                                                          Кирилюк Г.М.

             Рейнарт І.М.