ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

27 червня 2024 року 	м. Дніпро	справа № 160/23535/23	

          Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
          головуючого - судді  Лукманової О.М. (доповідач),
          суддів:  Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,     
          розглянувши у  письмовому провадженні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Державної установи «Центр пробації» на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.12.2023 року (суддя Озерянська С.І., м. Дніпро, повний текст рішення виготовлено 19.12.2023 року) у справі №160/23535/23 за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Центр пробації» про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання здійснити нарахування та виплату додаткової винагороди, суд– 
в с т а н о в и в:
          У серпні 2023 року ОСОБА_1 (далі по тексту – позивач) звернулася до суду з позовом до Державної установи «Центр пробації» (далі по тексту – відповідач), в якому просила визнати протиправною бездіяльність суб`єкта владних повноважень - Державної установи «Центр пробації» (Центр пробації) Міністерства юстиції України щодо не нарахування та не виплати на користь старшого інспектора Криворізького районного відділу №2 філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області, майора внутрішньої служби ОСОБА_1 додаткової винагороди за період з 24.02.2022 року по 23.01.2023 року відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 (у редакції постанови від 24.03.2022 року); зобов`язати Державну установу «Центр пробації» (Центр пробації) Міністерства юстиції України нарахувати та виплатити на користь старшого інспектора Криворізького районного відділу №2 філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області, майора внутрішньої служби ОСОБА_1 додаткову винагороду за період з 24.02.2022 року по 23.01.2023 року відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 (у редакції постанови від 24.03.2022 року).
          Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.12.2023 року позовні вимоги задоволено частково; визнано протиправною бездіяльність Державної установи «Центр пробації» щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1   додаткової винагороди, передбаченої     постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 11.03.2022 року до 31.05.2022 року з розрахунку 30000 грн. на місяць; зобов`язано Державну установу «Центр пробації» здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 11.03.2022 року по 31.05.2022 року, із розрахунку 30000 грн. на місяць.
          З рішенням суду першої інстанції не погодилася Державна установа «Центр пробації» та подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення суду та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Свої вимоги обґрунтувала тим, що рішення прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. На думку апелянта, право на додаткову винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 у розмірі 30000 грн. мають право не всі працівники  Державної установи «Центр пробації», а лише ті, які несуть (тобто, заступають у наряд чергування тощо) службу в органах та установах служби. Персонал пробації виконує завдання та функції визначені Законом України «Про пробацію» та не несе службу у розумінні нормативно-правових актів, що регулюють проходження служби в Державній кримінально-виконавчій системі України. На думку апелянта, суд помилково відніс осіб, які проходять службу в уповноваженому органі з питань пробації Державної установи «Центр пробації» до осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної служби.  Апелянт зазначив, що ОСОБА_1 не несла службу в установах виконання покарань Державної кримінально-виконавчої служби України (виховні колонії, слідчі ізолятори), а проходила служу в уповноваженому органі з питань пробації на посаді старшого інспектора Криворізького районного відділу №2 філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області та виконувала свої посадові обов`язки відповідно до посадової інструкції. Апелянт зазначив, що повноваження персоналу органів з питань пробації відповідно до завдань пробації, передбачених Законом України «Про пробацію», КВК України, не пов`язані із забезпеченням захисту чи охорони режимних об`єктів, об`єктів критичної інфраструктури, участі у оперативних заходах, несенням варти, у тому числі у нічний час, несенням служби у наряді чи інших заходів, спрямованих на забезпечення безпеки населення та інтересів держави в умовах воєнного стану.  На думку апелянта, суд не надав оцінки тому, що постанова Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 спрямована на стимулювання осіб рядового та начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України на виконання своїх службових обов`язків в умовах посиленого графіку несення служби або суттєвої зміни умов несення служби. Апелянт зазначив, що ОСОБА_1 не надано жодного наказу директора Центру пробації щодо несення служби, жодного графіку чергування, жодної облікової форми часу несення служби. Апелянт зазначав, що Державна установа «Центр пробації» є окремим, самостійним державним органом в системі Державної кримінально-виконавчої служби України. Апелянт зазначив, що ОСОБА_1 пропустила місячний строк звернення до суду, оскільки наказом Державної установи «Центр пробації» від 11.01.2023 року №28к ОСОБА_1 була звільнена зі служби, та з позовом звернулася 14.09.2023 року; звернення ОСОБА_1 із запитом до Державної установи «Центр пробації» 19.07.2023 року не змінює дати коли вона повинна була або могла дізнатися про порушення своїх прав та інтересів. На думку апелянта, суд посилається на карантин, зазначаючи загальні підстави неможливості подати позов у визначені законодавство строки, та не надає докази неможливості вчинення процесуальної дії.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 проходила службу у Державній кримінально-виконавчій службі з 01.11.2010 року по 23.01.2023 року. Наказом №61/К від 26.06.2018 року Державної установи «Центр пробації» по філії Державної установи «Цент пробації» у Дніпропетровській області по Апостолівському районному відділу призначено майора внутрішньої служби ОСОБА_1 на посаду старшого інспектора відділу 24.07.2018 року, яка направлена для подальшого проходження служби з Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції. Наказом №657/ОД-21 від 04.08.2021 року Державної установи «Центр пробації» змінено назву по філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області Апостолівський районний відділ на Криворізький районний відділ №2. Наказом Державної установи «Центр пробації» №28/к від 11.01.2023 року «Про особовий склад», 23.01.2023 року старшого інспектора Криворізького районного відділу №2 філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області майора внутрішньої служби ОСОБА_1 звільнено за п.5 ст.23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» та п.4 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів). 19.07.2023 року ОСОБА_1 направлено відповідачу запит про надання інформацію щодо невиплати додаткової винагороди, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168, нарахувати та виплатити додаткову винагороду в розмірі 30000 грн. Листом №110/112-ЗПІ/Ян-23 від 31.07.2023 року відповідачем повідомлено, що у період з 24.02.2022 року по 23.01.2023 року підстави для нарахування та виплати додаткової винагороди відсутні. Згідно довідки про щомісячні види грошового забезпечення №8/2-414 від 25.10.2023 року, за період з лютого 2022 року по 23 січня 2023 року відомості про нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 відсутні. Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції керувався частинами 1, 2 ст.23, ч.1 ст.24 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України»; пунктами 3, 4 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 28.03.2018 року №925/5; постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (набрала чинності з 24.02.2022 року, зі змінами від 22.03.2022 №350; від 01.07.2022 року №754); розпорядженням Кабінету Міністрів України від 06.03.2022 року №204-р (зі змінами від 11.03.2022 року №213-р) та прийшов до висновку про те, що ОСОБА_1 має право на отримання додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 у період з 11.03.2022 року по 31.05.2022 року, оскільки 11.03.2022 розпорядженням Кабінету Міністрів України № 213-р від 11.03.2022 року внесено зміни у додаток до розпорядження Кабінету Міністрів України №204-р від 06.03.2022 року та доповнено його позицією «Дніпропетровська область»; з 01.06.2022 року не виплачується додаткова винагорода, оскільки, місцезнаходженням Криворізького районного відділу №2 філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області є Дніпропетровська область, м. Апостолове, однак, Апостолівська міська територіальна громада у спірний період не відносилась до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказами Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №309 від 22.12.2022 року та №75 від 25.04.2022 року. Щодо отримання додаткової винагороди лише особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, які саме несуть службу в органах та установах зазначеної Служби, суд зазначив, що поняття «несення служби», яке зазначено у п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168, тотожні поняттю «проходження служби», оскільки, законодавством визначено, що особи рядового і начальницького складу, які мають спеціальні звання проходять службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби України. Постанова Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 в редакції від 22.03.2022 року не ставить в залежність отримання додаткової винагороди від залучення осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби від виконання завдань та заходів, спрямованих на забезпечення безпеки в умовах воєнного стану. Суд врахував, що відповідно до Закону України «Про державну кримінально-виконавчу службу», служба в Державній кримінально-виконавчій службі України є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України. Щодо питання строку звернення до суду з даним адміністративним позовом, суд керувався частинами 1, 2 ст.233 КЗпП України (в редакції від 19.07.2022 року) – тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки; у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком; відповідно до п.1 глави XIX Прикінцевих положень КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст.233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Суд врахував, що постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 року №651 відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, а тому з 01.07.2023 року строк звернення до суду із позовом про виплату заробітної плати регламентується ст.233 КЗпП України і складає три місяці з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права; в даному випадку підлягає застосуванню тримісячний строк звернення до суду, який в силу п.1 глави ХІХ Прикінцевих положень КЗпП України, слід обраховувати з 01.07.2023 року, а тому вказаний строк закінчився 02.10.2023 року (01.10.2023 припадає на вихідний день).
Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 проходила службу у Державній кримінально-виконавчій службі з 01.11.2010 року по 23.01.2023 року.
Встановлено, що відповідно до наказу Державної установи «Центр пробації» від 26.06.2018 року №61/к ОСОБА_1 , майора внутрішньої служби призначено на посаду старшого інспектора відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області.
Відповідно до наказу Державної установи «Центр пробації» від 04.08.2021 року №657/ОД-21 змінено назву філія Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області – Апостолівський районний відділ на Криворізький районний відділ №2.
Відповідно до наказу Державної установи «Центр пробації» від 11.01.2023 року №28/к звільнено майора внутрішньої служби ОСОБА_1 з посади старшого інспектора Криворізького районного відділу №2 філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області згідно п.5 ст.23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» та п.4 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів).
Встановлено. що 19.07.2023 року ОСОБА_1 звернулася із запитом до Державної установи «Центр пробації», в якому просила надати інформацію щодо невиплати додаткової винагороди, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168, нарахувати та виплатити додаткову винагороду в розмірі 30000 грн. щомісячно за період з 24.02.2022 року по 23.01.2023 року.
Встановлено, що листом від 31.07.2023 року №110/112-ЗПІ/Ян-23 Державна установа «Центр пробації» повідомила ОСОБА_1 про відсутність підстав виплати додаткової винагороди, оскільки, до виконання завдань, передбачених Законом України «Про правовий режим воєнного стану», заходів і повноважень, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, вона не залучалися. Порядок та умови виплати додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168, особам начальницького складу уповноважених органів з питань пробації на період дії воєнного стану відсутній. 
Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України   на всій території України введений воєнний стан, який діє на теперішній час.
Відповідно до пунктів 1, 5 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (набрала чинності з 24.02.2022 року) на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 грн. щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Встановлено, що постановою Кабінету Міністрів України від 22.03.2022 року №350  (чинна з 24.02.2022 року) до п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 внесено зміни шляхом доповнення абзацу першого після слів «та поліцейським» словами «а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «єПідтримка»».
Встановлено, що постановою Кабінету Міністрів України від 07.07.2022 року №793  (чинна з 24.02.2022 року) в абзаці першому п.1 постанови Кабінет Міністрів України від 28.02.2022 року №168 слова і цифри «додаткова винагорода в розмірі 30000 грн. щомісячно» замінено словами і цифрами «додаткова винагорода в розмірі до 30000 грн. пропорційно в розрахунку на місяць».
Відповідно до ч.1 ст.6, частин 1. 2 ст.14, ст.23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» Державна кримінально-виконавча служба України відповідно до закону здійснює правозастосовні та правоохоронні функції і складається з центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, його територіальних органів управління, кримінально-виконавчої інспекції, установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, воєнізованих формувань, навчальних закладів, закладів охорони здоров`я, підприємств установ виконання покарань, інших підприємств, установ і організацій, створених для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України. До персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України належать особи рядового і начальницького складу, спеціалісти, які не мають спеціальних звань, та інші працівники, які працюють за трудовими договорами в Державній кримінально-виконавчій службі України. Служба в Державній кримінально-виконавчій службі України є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України.  Умови грошового і матеріального забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплата праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються законодавством і мають забезпечувати належні матеріальні умови для комплектування Державної кримінально-виконавчої служби України висококваліфікованим персоналом, диференційовано враховувати характер і умови служби чи роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій та професійній діяльності і компенсувати персоналу фізичні та інтелектуальні затрати. На осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений  Законом України «Про Національну поліцію», а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ч.1 ст.2. ч.1 ст.19 Закону України «Про пробацію» пробація - це система наглядових та соціально-виховних заходів, що застосовуються за рішенням суду та відповідно до закону до засуджених, виконання певних видів кримінальних покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, та забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого; орган пробації - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері пробації; персонал органу пробації - працівники, які відповідно до повноважень, визначених цим Законом та іншими законами України, виконують завдання пробації. Права, обов`язки, відповідальність, правовий та соціальний захист персоналу органу пробації визначаються  Законом України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України»  та цим Законом.
Відповідно до Положення про Державну установу «Центр пробації», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 08.12.2020 року №4242/5 Центр пробації є неприбутковою державною установою, створеною для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України з питань пробації і безпосереднього спрямування та координації діяльності уповноважених органів з питань пробації, що належить до сфери управління Мін`юсту. До складу Центру пробації входять працівники, які працюють за трудовим договором, та особи начальницького складу, що були переведені з Державної кримінально-виконавчої служби України.
Відповідно до пунктів 3, 4 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, затвердженого  наказом Міністерства юстиції України від 28.03.2018 року №925/5 грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення виплачується особам рядового і начальницького складу, які займають штатні посади в Департаменті з питань виконання кримінальних покарань, міжрегіональних управліннях з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, органах пробації, установах виконання покарань, слідчих ізоляторах, воєнізованих формуваннях, навчальних закладах та закладах охорони здоров`я, на підприємствах установ виконання покарань, інших підприємствах, в установах і організаціях, створених для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України.
Встановлено, що розпорядженням Кабінету Міністрів України від 06.03.2022 року №204-р  затверджено перелік адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми «єПідтримка» згідно з додатком.
Встановлено, що розпорядженням Кабінету Міністрів України від 11.03.2022 року №213-р  внесено зміну у додаток до  розпорядження Кабінету Міністрів України від  06.03.2022 року №204 «Про затвердження переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога застрахованим особам в рамках Програми «єПідтримка», доповнивши його після позиції «Волинська область» позицією «Дніпропетровська область».
Аналізуючи докази у справі та законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що  держава забезпечує соціальний захист персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України відповідно до  Конституції України, цього Закону та інших законів України. Суд апеляційної інстанції погоджується з тим, що поняття  «несення служби», яке зазначено у п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168,  тотожні поняттю «проходження служби», оскільки, законодавством визначено, що особи рядового і начальницького складу, які мають спеціальні звання проходять службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби України та немає ніяких підстав вважати, що вони службу не несуть. Суд апеляційної інстанції зазначає, що п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 не містить застережень щодо призначення додаткової допомоги виключно особам, які беруть участь в оперативних заходах, несуть варту, в тому числі в нічний час, несуть службу у наряді, тощо.  Суд апеляційної інстанції зазначає, що постанова Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168, (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), передбачала ОСОБА_1 , майору внутрішньої служби, виплату додаткової винагороди в розмірі 30000 грн. на місяць, як особі начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «єПідтримка».  
Суд апеляційної інстанції вважає, що ОСОБА_1 не пропущено строк звернення до суду за захистом свої прав та інтересів з мотивів, які викладені в рішенні суду першої  інстанції. 
При вирішенні спору по суті, суд апеляційної інстанції керується відповідно до ч.5 ст.242 КАС України судовою практикою, викладеною у постанові Верховного Суду від 25.04.2024 року у справі №160/10532/22.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, як таке, що прийняте з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись статтями 315, 316, 321, 322 КАС України, суд – 

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Державної установи «Центр пробації» - залишити без задоволення. 
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.12.2023 року у  справі №160/23535/23 – залишити без змін.
Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення у порядку статей 328, 329 КАС України.           
   
Головуючий - суддя                                                                      О.М. Лукманова 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      Ю. В. Дурасова