05.08.24
33/812/405/24

Справа № 478/614/24
 
Провадження № 33/812/405/24         

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2024 року                                                         м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Шаманської Н.О.
за участю секретаря Андрієнко Л.Д.
       розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подане його захисником Пузіним Денисом Миколайовичем, про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Казанківського районного суду Миколаївської області від 24 червня 2024 року, якою
        ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених статтями 122-4, 124, ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік

у с т а н о в и в:

Згідно постанови Казанківського районного суду Миколаївської області від 24 червня 2024 року та протоколів про адміністративне правопорушення серії ААБ № 092067 та серії ААБ № 092068 від 18 травня 2024 року, 18 травня 2024 року близько 12 год. 45 хв. водій ОСОБА_1 по провулку Висунському в районі буд. № 7 в с. Володимирівка Баштанського району Миколаївської області, керуючи автомобілем ВАЗ 211040, державний номерний знак НОМЕР_1 , в порушення вимог 12.1 Правил Дорожнього Руху України, не впорався з керуванням транспортного засобу та здійснив наїзд на нерухомий предмет, а саме: бетону електроопору, яка належить «МИКОЛАЇВОБЛЕНЕРГО», внаслідок чого транспортний засіб та бетонна опора отримали механічні пошкодження, чим «МИКОЛАЇВОБЛЕНЕРГО» було завдано матеріальних збитків, після чого залишив місце ДТП, чим порушив вимоги п. 2.10 «а» Правил дорожнього руху України.
З протоколу про адміністративне правопорушення, серії ААБ № 092069 від 18 травня 2024 року вбачається, що 18 травня 2024 року водій  ОСОБА_1 , о 12 год. 45 хв. по провулку Висунському, в районі будинку № 7 в с. Володимирівка Баштанського району Миколаївської області, керував транспортним засобом - автомобілем ВАЗ 211040, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: стійкий запах алкоголю з ротової порожнини. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою алкотестера «Drager» та у медичному закладі ОСОБА_1 відмовився, чим порушив  п. 2.5 Правил дорожнього руху України.
Постановою Казанківського районного суду Миколаївської області від 24 червня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 122-4, 124, ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Не погодившись із зазначеним рішенням суду захисник ОСОБА_1 - Пузін Д.М. подав на нього апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Апеляційна скарга містить і клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.
В обґрунтування клопотання про поновлення строку зазначав, що апеляційна скарга подана ним у десятиденний строк з моменту отримання копії оскаржуваної постанови. 
У судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 та його захисник Пузін Д.М. не з`явились. Від захисника надійшла заява про розгляд справи за и їх відсутністю. Апеляційну скаргу підтримують та просять її задовольнити. 
Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови підлягає задоволенню з наступних підстав.
Чинні норми КУпАП стосовно права на оскарження постанови судді місцевого суду у справі про адміністративні правопорушення забезпечують за аналогією з правом на доступ до суду, закріпленим у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, законну мету і не порушують саму сутність цього права.
Гарантією забезпечення захисту прав і законних інтересів учасників справ про адміністративні правопорушення виступає передбачений у частині 2 статті 294 КУпАП порядок оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення.
Згідно положень частини 2 статті 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною 5 статті 7 та частиною 1 статті 287 цього Кодексу.
Правило дотримання десятиденного строку на оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення з дня її винесення, передбачене частиною 2 статті 294 КУпАП, надає потенційному апелянту достатньо часу для роздумів стосовно подачі апеляційної скарги, чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції. Це правило чітко визначає як для осіб, так і для органів влади, період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.
Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
За приписами КУпАП, процесуальні дії під час провадження у справі про адміністративне правопорушення мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу. 
За положеннями ст. 289 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.
Вирішуючи питання про поновлення строку необхідно виходити з того, що поняття поважності причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. 
 Так, причина пропуску строку звернення до апеляційного суду із апеляційною скаргою на постанову місцевого суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.
З матеріалів справи вбачається, що оскаржуване судове рішення ухвалено 24 червня 2024 року. Перевіркою обставин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови встановлено, що ОСОБА_1 та його захисник Пузін Д.М. не були присутні у судовому засіданні під час розгляду даної справи. Згідно супровідного листа суду першої інстанції, копія постанови направлена судом ОСОБА_1 03 липня 2024 року. Відомості про її отримання у справі відсутні. З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що повний текст зазначеного судового рішення судом першої інстанції надіслано до зазначеного реєстру 02 липня 2024 року, зареєстровано 03 липня, забезпечено надання загального доступу 04 липня 2024 року. Інших відомостей про отримання ОСОБА_1 або його захисником оскаржуваної постанови матеріали справи не містять.
В обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження Пузін Д.М. зазначає, що подав апеляційну скаргу у десятиденний строк з моменту отримання копії оскаржуваної постанови. Апеляційна скарга вперше подана 04 липня 2024 року.
Зважаючи на викладене, доводи Пузіна Д.М. заслуговують на увагу.
Згідно ст.129 Конституції України основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.
Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Перегляд судових рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.
З точки зору дотримання права на доступ до правосуддя, проголошеного ст. 55 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та враховуючи незначний пропуск строку та апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 06 червня 2024 року підлягає поновленню.
З урахуванням викладеного, керуючись ч.2 ст.294 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в :

Поновити  ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Казанківського районного суду Миколаївської області від 24 червня 2024 року.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського 
апеляційного суду Н.О.Шаманська