ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 серпня 2024 року                                 
м. Харків
справа № 635/11899/23
провадження № 22-ц/818/2291/24 
Харківській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді – Тичкової О.Ю.,
суддів – Маміної О.В., Пилипчук Н.П.
сторони справи:
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»
відповідач - ОСОБА_1 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Валківського районного суду Харківської області від 15 березня 2024 року ухвалене у складі судді Токмакової А.П.,-
ВСТАНОВИВ:
В грудні 2023 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитними договорами: № 2001977 в розмірі 23310 грн, №3455503350/700515 в розмірі 15000 грн та №3455503350/444537 в розмірі 7950 грн. 
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 07.06.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 2001977, підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора надісланого на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п.10.7 кредитного договору.  17.05.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №17052023, у відповідності до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) за плату належні йому, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає права вимоги до боржників згідно Реєстру від 17.05.2023, тим самим набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №2001977 в сумі 23310 грн, з яких: 9000грн – сума заборгованості за основною сумою боргу; 14310 грн – за відсотками. 25.06.2021 між ТОВ «КУ «Європейська Кредитна Група» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №3455503350/700515, підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора надісланого на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п.7 кредитного договору.  19.04.2022 між ТОВ «КУ «Європейська Кредитна Група» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №19042022-Є, у відповідності до умов якого ТОВ «КУ «Європейська Кредитна Група» передає (відступає) за плату належні йому, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає права вимоги до боржників згідно Реєстру від 19.04.2022, тим самим набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №3455503350/700515 в сумі 15000 грн, з яких: 4000 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу; 11 000 грн – за відсотками. 06.07.2021 між ТОВ «Гоуфінгоу» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №3455503350/444537, підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора надісланого на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п.7 кредитного договору. 19.04.2022 між ТОВ «Гоуфінгоу» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №19042022-Г, у відповідності до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) за плату належні йому, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає права вимоги до боржників згідно Реєстру від 19.04.2022, тим самим набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №3455503350/444537 в сумі 7950 грн, з яких: 2000 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу; 5950 грн – за відсотками. 
Позивач зауважив, що невід`ємною частиною кожного договору є Правила надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, які розміщені на сайтах товариств. Приймаючи умови кредитних договорів відповідач підтвердив, що ознайомлений з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується та зобов`язується неухильно їх дотримуватись. Ці правила, на думку позивача, є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.641,644 ЦК на укладення кредитного договору та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Посилаючись на вимоги ст.512,514,1082 ЦК, вважає, що відповідач у разі не отримання з будь-яких підстав повідомлення про відступлення права вимоги, не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання зі сплати існуючої заборгованості на рахунки первісного кредитора, які вказані у кредитних договорах, що було б належним виконання за вимогами ст.516 ЦК. У разі сплати відповідачем коштів на рахунок первісного кредитора, були б перераховані на рахунки позивача та зараховані на погашення кредитної заборгованості. Всупереч умовам кредитних договорів, не зважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки позивача, ні на рахунки попереднього кредитора. При цьому з моменту отримання права вимоги позивачем не здійснювалися нарахування жодних штрафних санкцій.
Заочним рішенням Валківського районного суду Харківської області позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» задоволено.
Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості за кредитними договорами: №2001977 в розмірі 23310 грн, №3455503350/700515 – 15000 грн, №3455503350/444537 – 7950 грн та судовий збір у сумі 2684 грн.
Рішення обґрунтовано тим, що всупереч умовам кредитних договорів, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги, не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попередніх кредиторів.
Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_2 , яка діє в інтересах  ОСОБА_1  подала апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просила рішення скасувати частково і ухвалити у відповідніи? частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення:   9 180,00 гривень за Договором про надання коштів на умовах споживчого кредитування №2001977 від 07.06.2021; 9 500,00 грн за Договором про надання фінансового кредиту №3455503350/700515 від 25.06.2021; 5 250,00 грн за Договором про надання фінансового кредиту №455503350/444537 від 06.07.2021. Також просила стягнути судові витрати, пов`язані з розглядом апеляціи?ноі? скарги у розмірі 3000,00 грн. 

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та і?і? розмір є первинні документи, в тои? же час розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, якии? відповідно повністю залежить від волевиявлення і діи? однієі? сторони (банку), а тому в матеріалах позовноі? заяви немає доказів на підтвердження факту існування заборгованості та виконання кредитодавцями умов кредитних договорів в частині надання кредитних коштів. Скаржник зауважив, що матеріали справи не містять належних доказів того, що кредитодавцями були виконані умови кредитних договорів та надано саме позичальнику - ОСОБА_3 кредит, оскільки відсутні докази того, на якии? саме рахунок або картку перераховувались кредитні кошти та докази того, що ці реквізити вказані відповідачем та належать саме и?ому. Апелянт наголосив, що оскільки після спливу визначеного договором позики строку кредитування право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється, вимоги Позивача щодо стягнення з Відповідача процентів за кредитним договором за період починаючи з 07.07.2021 у сумі 9 180,00 гривень задоволенню не підлягають. Заявлені Позивачем суми компенсаціи?, є непропорціи?но великими відносно сум кредитів за договорами (понад п`ятдесят відсотків вартості), що не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституціи?ного принципу верховенства права, а також суперечить вимогам статті 18 Закону Украі?ни «Про захист прав споживачів» щодо неприпустимості встановлення у договорі несправедливих умов. 
Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
У відповідності до частин 1-5 статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 07.06.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №2001977 ( а.с. 2 – 15).
У відповідності до п.1.1 Кредитного договору його укладання здійснюєтеся сторонами за допомогою ITC Товариства, доступ до якої забезпечується клієнту через Веб-сайт або Мобільний додаток. Електронна ідентифікація клієнта здійснюється при його вході в Особистий кабінет, шляхом перевірки товариством правильності введення одноразового ідентифікатора, направленого товариством на номер мобільного телефону клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до Особистого кабінету.
Відповідно до п.10.7 Кредитного договору, укладається шляхом направлення його тексту, підписаного з боку товариства аналогом власноручного підпису уповноваженої особи товариства та відтиску печатки товариства, що відтворені засобами копіювання, в Особистий кабінет клієнта для ознайомлення та підписання. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом клієнта, що відтворений шляхом використання клієнтом електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який формується для кожного разу використання та направляється клієнту на номер мобільного телефону, повідомлений ним товариству в ITC товариства. Введення клієнтом коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього Договору вважається направленням товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього Договору.
Відповідно до п.2.1 Кредитного договору, кредит надається Товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на платіжну картку клієнта, зазначену клієнтом в Особистому кабінеті, і яка зазначена в цьому п.п. Кредитного договору.
Згідно з п.2.4 Кредитного договору, кредит вважається наданим в день перерахування ТОВ «Лінеура Україна» суми кредиту (загального розміру) на користь клієнта.
Порядок обчислення (нарахування) процентів, пролангація, порядок повернення кредиту та сплата процентів, права та обов`язки сторін обумовлені в підписаному сторонами Кредитному договорі та додатках до нього.
Підписанням Кредитного договору відповідач підтвердив, що ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі й на умовах фінансового кредиту ТОВ «Лінеура Україна» (п.п.10.9 Кредитного договору), які розміщені на веб-сайті. Повністю приймаючи умови Кредитного Договору, відповідач підтверджує, що повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися цих Правил.
Згідно Додатоку № 1 у вигляді Таблиці обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної ставки сторони узгодили що загальна вартість кредиту складає 14130 грн, з яких сума кредиту складає 9000 грн та проценти складають 5130 грн ( а.с. 16).
За змістом додатку № 1 до додаткового договору № від 05.07.2021 до Договору №2001977 від 07.06.2021 загальна вартість кредиту ОСОБА_1 скаладає 14130, проценти – 24079.41( а.с. 17)
17.05.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №17052023, у відповідності до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передає за плату належні йому, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників.
Згідно п.1.1. Договору факторингу, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб – боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.
За п.1.2 Договору факторингу, сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно Додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору.
Відповідно до даних витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №17052023 від 17.05.2023 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 23310 грн, з яких: 9000 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу; 14310 грн – за відсотками ( а.с.24).
Крім того, 25.06.2021 між ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 3455503350/700515. 
Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, надісланий на номер моб. телефону відповідача, про що свідчить п.7 Кредитного договору, адреса, реквізити та підписи сторін.
Відповідно до п.п.1.1 п.1 Кредитного договору, товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності (далі - кредит), а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором.
Згідно п.п.1.4. п.1, кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом.
Згідно з п.п. 2.4. п.2 договору, обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариства) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом.
Із п.п.1.6. п.1 Кредитного договору, невід`ємною частиною цього Договору є Публічна пропозиція (оферта) товариства на укладання договору про надання фінансового кредиту за допомогою електронних засобів, розмішена на сайті товариства - https://www.eurogroshi.com.ua/
За п.п. 6.1. п.6, цей Договір складений українською мовою, підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію».
П.п. 6.7. п.6 Кредитного договору передбачає, що підписанням цього Договору клієнт підтверджує, що ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту товариства.
Згідно із п.п. 6.8. п.6 Кредитного договору, клієнт підтверджує, що отримав від товариства до укладення цього Договору інформацію, зазначену в ч.2 ст.12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».
В порушення умов кредитного договору відповідач не виконав свої зобов`язання, а саме не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за зобов`язаннями.
19.04.2022 між ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №19042022-Є, у відповідності до умов якого ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» передає за плату належні йому, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. 
Згідно п.1.1. Договору факторингу, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб – боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.
За п.1.2 Договору факторингу, сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно Додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору.
Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу №19042022-Є від 19.04.2022 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 15000 грн., з яких: 4000 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу; 11000 грн. – за відсотками.
Крім того, 06.07.2021 між ТОВ «Гоуфінгоу» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №3455503350/444537.
Кредитній договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, надісланий на номер моб. телефону відповідача, про що свідчить п.7 Кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін.
Відповідно до п.п. 1.4. п.1, кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом в п.7 Кредитного договору.
В п.п.1.6 п.1 договору клієнт підтверджує, що усвідомлює, що на правовідносини за цим Договором не розповсюджується дія ЗУ «Про споживче кредитування»
Згідно з п.п.2.3. п.2 Кредитного договору, обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту Клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариства) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом.
Із п.п.1.5. п.1 Кредитного договору, невід`ємною частиною цього Договору є Публічна пропозиція (оферта) товариства на укладення договору про надання фінансового кредиту за допомогою електронних засобів, яка розміщена на сайті товариства https://www.gofingo.com.ua/. 
Приймаючи умови Кредитного Договору, клієнт підтверджує, що ознайомлений з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися.
У розумінні ст.641,644 ЦК України ці правила є публічною пропозицією (офертою) на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.
В порушення умов кредитного договору відповідач не виконав свої зобов`язання, а саме не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за зобов`язаннями.
19.04.2022 між ТОВ «Гоуфінгоу» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №19042022-Г, у відповідності до умов якого ТОВ «Гоуфінгоу» передає за плату належні йому, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників.
Згідно п.1.1. Договору факторингу, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб – боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.
За п.1.2 Договору факторингу, сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно Додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору.
Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу №19042022-Г від 19.04.2022 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 7950 грн., з яких: 2000 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу; 5950 грн. – за відсотками.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх доведеності та обґрунтованості. 
Із вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду погоджується, виходячи з наступного.
Згідно п. 1.1. Договору факторингу, Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якаю настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов?язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.
Згідно п. 1.2 Договору факторингу, сторони погодили, що перехід від клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру боржників згідно Додатку №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права вимоги.
Між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит, та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником.
Відповідно до ч. 1, 2 статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
У статті 526 Кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 статті 599 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Так, загальні правила щодо форми договору визначено у статті 639 Цивільного кодексу України, згідно з якою:
- договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом;
- якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася;
- якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі;
- якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Тобто будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 Кодексу).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19.
Відповідно до ч. 1, 3, 4, 7 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Таким чином електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з ч. 1, 3 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина 1 статті 1078 Кодексу).
Відповідно до статті 1082 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
У даній справі судом встановлено, що договори з відповідачем укладено в електронному вигляді із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до вимог частини 6 та 8 статті 11 і статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що сторони досягли усіх істотних умов та уклали кредитний договір.
Суд вірно виснував, що у вказаному договорі сторонами погоджено суму і строк кредиту, сплату відсотків за користування кредитними коштами, розмір і тип процентної ставки, порядок та умови надання кредиту, порядок обчислення (нарахування) процентів, порядок зміни процентів, порядок продовження строку користування кредитом, автопролонгація тощо.
На підставі вказаного, суд зазначає, що кредитні договори є дійсними, у судовому порядку не оскаржувались. Розрахунок заборгованості, проведений первісним кредитором до відступлення прав вимог, відповідачем не спростований, будь-яких нових нарахувань кредитної заборгованості позивач не проводив.
Без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, без здійснення входу відповідача на веб-сайт за допомогою логіна і пароля особистого кабінету укладання договору між сторонами є технічно неможливим. Належних і документальних доказів на спростування тверджень позивача щодо наявності на договорі електронного цифрового підпису одноразового ідентифікатора відповідачем не надано.
Суд звернув увагу, що відповідачем не надано і не представлено суду належних і допустимих доказів того, що відповідні кредитні кошти не були зараховані на його картковий рахунок, вказаний у договорі або доказів того, що вказаний картковий рахунок їй не належить.
Таким чином, суд обґрунтовано вважав доведеною обставину отримання відповідачем грошових коштів у порядку та на умовах, що визначені укладеним договором і взяті на себе зобов`язання останній не виконав, у передбачені в договорі строки грошові кошти та нараховані відсотки не поверну, у зв`язку з чим виникла заборгованість.
Таким чином, враховуючи, що фактично отримані грошові кошти в добровільному порядку відповідачем неповернуті, що останнім не спростовано, колегія суддів погоджується із висновком суду про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість.
Ураховуючи встановлені обставини справи та зазначені вище норми законодавства, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що сторони узгодили розмір кредитів (позики), грошову одиницю, в якій надані кредити (позики), строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача на укладення правочинів на таких умовах, шляхом підписання договорів за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. 
Відтак, доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не доведено факту укладення договорів з відповідачем та виникнення між ними зобов`язальних правовідносин спростовуються матеріалами справи.
Разом з тим, відповідач не надав доказів того, що спірні кредитні договори визнані недійсними в судовому порядку. 
Електронні оригінали вищевказаних договорів знаходяться у позивача, відповідач із клопотанням про витребування оригіналів електронних доказів до суду не зверталася.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
Ухвалюючи рішення по справі, суд першої інстанції правильно визначився із характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку та дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Отже, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції.
Оскільки доводи апеляційної скарги не містять підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції, яке є законним і обґрунтованим, ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2). 
Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підстави для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції відсутні.
Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382-384, 389 ЦПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Валківського районного суду Харківської області від 15 березня 2024 року– залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 19 серпня 2024 року.

Головуючий                                                         О. Ю. Тичкова

Судді                                                                        О.В. Маміна

                                                                       Н.П.Пилипчук