ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2024 року 
м. Київ

справа № 560/4755/20
адміністративне провадження № К/990/14452/22  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Стрелець Т.Г.,
суддів: Стеценка С.Г.,  Тацій Л.В., 
розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу № 560/4755/20
за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій, бездіяльності протиправними, визнання незаконним та скасування розпорядження, зобов`язання вчинити дії, провадження по якій відкрито 
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 листопада 2020 року (ухвалене у складі головуючого судді Михайлова О.О.) та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2022 року (прийняту у складі колегії суддів: головуючої судді - Мацького Є.М., суддів: Сушка О.О., Залімського І.Г.) 

ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1.          В серпні 2020 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивачка) звернулася до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі - ГУ ПФУ в Хмельницькій області, відповідач), в якій, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просила:
Визнати рішення, бездіяльність та дії , ГУ ПФУ в Хмельницькій області та начальника цього управління ОСОБА_2 протиправними щодо:
- ненадсилання позивачеві розпорядження ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 27 лютого 2020 року;
- ігнорування вимог до форми і змісту індивідуального розпорядчого документа при винесенні розпорядження від 27 лютого 2020 року, що передбачені Правилами організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженого     наказом Міністерства юстиції України №1000/5 від 18 червня 2015 року  та вимог Національного стандарту України "Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації";
- зазначення дати 12 квітня 2004 року зворотної у часі, введення даних про заробіток за витягом від 03 липня 2015 року у формат програмного продукту, що названий ГУ ПФУ в Хмельницькій області "Розрахунок №1" (замість назви "розпорядження"), за яким визначено індивідуальний коефіцієнт зарплати і середня зарплата для обчислення пенсії за віком, що використані при винесенні розпорядження ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 27 лютого 2020 року,
Визнати незаконним і протиправним розпорядження ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 27 лютого 2020 року, таким, що видано з ігноруванням вимог постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2020 року у справі № 686/3743/17 при виконанні рішення Вінницького апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2016 року № 686/20623/15-а.
Скасувати розпорядження ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 27 лютого 2020 року.
Зобов`язати ГУ ПФУ в Хмельницькій області прийняти розпорядження згідно з вимогами постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2020 року у справі                             № 686/3743/17 при виконанні постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від                01 червня 2016 року № 686/20623/15-а, забезпечити повну викладку алгоритму перерахування:
- з обов`язковим зазначенням дійсної дати введення нових дійсних даних про заробіток за витягом від 03 липня 2015 року у розрахунку-розпорядженні індивідуального коефіцієнта зарплати (ІКЗ) і середнього заробітку для обчислення пенсії за віком, виходячи із дати подання заяви від 12 липня 2015 року про перерахунок з витягом від 03 липня 2015 року до УПФ про перерахунок пенсії;
- з обов`язковим наведенням у розпорядженні-розрахунку усіх вихідних даних до і після перерахунку пенсії за віком згідно з формулою частини першої статті 27 Закону "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а також з наведенням визначених сум пенсії за віком до і після перерахунку та сум доплат до раніше виплаченої пенсії за віком як різниці між пенсією за віком після перерахунку і до перерахунку у розрізі місяців за минулий період: з 12 квітня 2004 року по 30 червня 2015 року із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників за 2007 рік - 1197,91 грн у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески, та яка відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" враховується для обчислення пенсії, а за майбутній період: з 01 липня 2015 року по 30 вересня 2017 року, після подання заяви до УПФУ у м. Хмельницькому від 12 липня 2015 року, - за показником середньої заробітної плати працівників за 2012-2014 рік - 2960,62 грн у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" враховується для обчислення пенсії.
Зобов`язати ГУ ПФУ в Хмельницькій області відшкодувати моральну шкоду у розмірі 1 100 000 гривень згідно із статтею 56 Конституції України, заподіяну протиправними рішеннями, діями та бездіяльністю, грубими порушеннями прав позивачки на безумовне виконання рішення суду.
Відповідно до частини дев`ятої статті 249 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) вчинити подання окремою ухвалою до прокуратури для перевірки ознак злочинів за фактами умисного тривалого невиконання рішення Вінницького апеляційного адміністративного суду у справі №686/20623/15-а з урахуванням постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2020 року, зловживання службовими повноваженнями ОСОБА_2 для розгляду вчинених нею злочинів проти охоронюваних законом прав і свобод позивачки в окремій кримінальній справі.
У разі задоволення позову відповідно до статті 382 КАС України встановити судовий контроль за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення.
2.          В обґрунтування позовних вимог зазначено, що постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2020 року у справі № 686/3743/17 скасовано розпорядження відповідача від 20 липня 2016 року, яким здійснено перерахунок пенсії позивачки на виконання судового рішення у справі № 686/20623/15-а. Зобов`язано відповідача повторно прийняти розпорядження про обчислення і виплату пенсії ОСОБА_1 та зазначено, яким вимогам воно має відповідати.
Проте прийняте на виконання вимог судового рішення у справі № 686/3743/17 розпорядження від 27 лютого 2020 року, на переконання позивачки, вимогам, про які зазначив апеляційний суд у мотивувальній частині постанови від 15 січня 2020 у справі №686/3743/17, не відповідає. 
Вважає, що розпорядження відповідача від 27 лютого 2020 року прийнято всупереч висновкам суду апеляційної інстанції, викладених у постанові від 15 січня 2020 року у справі №686/3743/17.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
3.          Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 листопада 2020 року у задоволені позову відмовлено. 
4.          Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2022 року скасовано рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволені позовних вимог щодо визнання протиправної бездіяльність відповідача, що полягає у не надсиланні ОСОБА_1 розпорядження від 27 лютого 2020 року та прийнято у цій частині позовних вимог нове рішення про часткове задоволення позовних вимог:
- визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ у Хмельницькій області, що полягає у не надсиланні ОСОБА_1 розпорядження від 27 лютого 2020 року;
- зобов`язано ГУ ПФУ у Хмельницькій області направити на адресу ОСОБА_1 розпорядження від 27 лютого 2020 року;
- решту частину рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 листопада 2020 року залишено без змін.
5.          Частково задовольняючі позовні вимоги апеляційний суд вважав, що відповідно до пункту 11 частини другої статті 64 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідач зобов`язаний письмово інформувати застрахованих осіб про набуття права на призначення пенсії і порядок її призначення, про призначення або відмову в призначенні пенсії, її розмір, порядок виплати, а також про можливість та умови переходу на інший вид пенсії та порядок оскарження рішень виконавчих органів Пенсійного фонду.
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог суди виходили з того, що захист порушених прав та інтересів позивачки у випадку протиправної бездіяльності відповідача, яка виражається у невиконанні рішення суду, має відбуватися в порядку, передбаченому статтею 383 КАС України, а не шляхом пред`явлення нового позову про зобов`язання виконати обов`язкове до виконання судове рішення. На переконання судів попередніх інстанцій вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
6.           11 липня 2022 року до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 .
У касаційній скарзі скаржниця просить скасувати рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 листопада 2020 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2022 року та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
Касаційна скарга мотивована тим, що постановою від 15 січня 2020 року Сьомий апеляційний адміністративний суд у справі №686/3743/17 уже скасував розпорядження від 20 липня 2016 року, аналогічне прийнятому відповідачем розпорядженню від 27 лютого 2020 року. При цьому, скасовуючи розпорядження від 20 липня 2016 року Сьомий апеляційний адміністративний суд у постанові від 15 січня 2020 року чітко вказав, яким вимогам повинно відповідати законне розпорядження відповідача про перерахунок пенсії: у ньому мають бути зазначені усі складові формули статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», вихідні дані до і після перерахунку, алгоритм такого перерахунку; здійснення перерахунку пенсії має бути проведене у розрізі місяців і років до і після збільшення індивідуального коефіцієнта заробітної плати; у розпорядженні має бути зазначена різниця між розрахованим розміром новопризначеної пенсії за віком і фактично отриманою пенсією за віком до подання заяви про перерахунок; у розпорядженні має бути врахований та обґрунтований правомірний показник середньої заробітної плати працівників у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні.
ОСОБА_1 зауважила, що у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 686/3743/17 суд вказав критерії законного розпорядження, на підставі якого проводиться перерахунок пенсії. Це документ (не таблиця, не роздруківка із програми Пенсійного фонду, а саме документ), у якому б покроково наводилися усі вихідні дані і алгоритми визначення величини, яка і є метою проведення кінцевого розрахунку. Величиною, яка виступає метою проведеного розрахунку є не що інше як належним чином визначена різниця (доплата) пенсії після проведеного перерахунку.
Наголошує, що на зазначені вище висновки Сьомого апеляційного адміністративного суду у справі №686/3743/17, вона посилалася у позові у цій справі, адже 27 лютого 2020 року ГУ ПФУ у Хмельницькій області прийняло точно таке ж розпорядження, яке в межах розгляду справи №686/3743/17 визнано незаконним і скасовано апеляційним судом.
Зазначає, що в справі № 686/3743/17 розпорядження визнається судом протиправним і таким,що підлягає скасуванню, а у справі, яка розглядається за тих самих обставин уже визнається законним, чим грубо порушується принцип правової визначеності. З огляду на зазначене, розпорядження від 27 лютого 2020 року не може визнаватись законним і залишатися чинним.
Вважає, що суди попередніх інстанцій дійшли помилкових висновків, що позовні вимоги ОСОБА_1 у цій справі спрямовані на досягнення результатів, передбачених статтями 382, 383 КАС України. За вказаного висновку провадження у цій справі мало бути закрите на підставі пункту 4 статті 238 КАС України, а не розглядатись по суті. Розглянувши справу по суті суди фактично позбавили ОСОБА_1 можливості розгляду такої заяви у порядку контролю, що передбачений статтями 382, 383 КАС України. Таким чином оскаржувані рішення не можуть вважатися законними та обґрунтованими.
Скаржниця у касаційній скарзі вказує на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, неврахувавши при вирішенні справи висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 28.01.2021 у справі № 300/2791/21, від 17 жовтня 2019 року по справі № 340/869/19, від 11 лютого 2022 року по справі № 806/1443/16.
7.          За наслідком автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 червня 2022 року, сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Стрелець Т.Г., суддів Стеценка С.Г., Тацій Л.В.
8.          Ухвалою Верховного Суду від 29 червня 2022 року відкрито касаційне провадження у цій справі.
9.          Відповідач у відзиві на касаційну скаргу від 23 вересня 2022 року зазначив, що судами попередніх інстанцій повно та всебічно встановлено обставини, що мають значення для розгляду справи, і правильно застосовано норми матеріального права до спірних правовідносин, у зв`язку з чим підстав для скасування зазначених рішень немає.
10.          Верховний суд призначив справу до розгляду в порядку письмового провадження.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ
11.          Судами попередніх інстанцій встановлено такі обставини.
Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2016 року у справі №686/20623/15-а апеляційну скаргу УПФУ у м. Хмельницькому задоволено частково. Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 січня 2016 року скасовано. Прийнято нову постанову, якою позов задоволено. Визнано протиправними рішення, дії та бездіяльність ЦПФУ в м. Хмельницькому щодо відмови перерахувати ОСОБА_1 пенсію за віком на підставі даних про її помісячну заробітну плату згідно з Витягом від 03 липня 2015 року з помісячних розрахунково-платіжних відомостей про її заробіток за календарними місяцями її роботи у Хмельницькому обласному дочірньому підприємстві Державної акціонерної компанії «Хліб України» з 01 липня 1995 року по 31 липня 2001 року за всіма складовими нарахувань цих відомостей, з яких сплачено страхові внески (збори) на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, що враховується для обчислення пенсії відповідно до ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", який виготовлено на виконання рішення суду від 13 червня 2008 року №2-2960/08 згідно з нормами пенсійного законодавства. Зобов`язано УПФУ в м. Хмельницькому провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком з дати її призначення, 12 квітня 2004 року (з урахуванням сплачених сум за минулі місяці), на підставі дійсних даних про її заробіток згідно з Витягом від 03 липня 2015 року №11 з помісячних розрахунково-платіжних відомостей про її заробіток за календарними місяцями її роботи у Хмельницькому обласному дочірньому підприємстві Державної акціонерної компанії «Хліб України» з 01 липня 1995 року по 31 липня 2001 року за усіма складовими нарахувань цих відомостей, з яких сплачено страхові внески (збори) на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, що враховується для обчислення пенсії відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виходячи з обчисленого індивідуального коефіцієнта зарплати ОСОБА_1 за її обсягами за обраний нею період з 01 липня 1995 року по 30 червня 2000 року та липень-серпень 2000 року. Стягнуто з УПФУ в м. Хмельницькому на користь ОСОБА_1 компенсацію моральної шкоди в сумі 1000 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Розпорядженням відповідача від 20 липня 2016 року, на виконання зазначеного судового рішення, УПФУ у м. Хмельницькому проведено перерахунок ОСОБА_1 пенсії за віком з дати її призначення, 12 квітня 2004 року, (з урахуванням сплачених сум за минулі місяці), на підставі дійсних даних про її заробіток згідно з витягом від 03 липня 2015 року №11 з помісячних розрахунково-платіжних відомостей про її заробіток за календарними місяцями роботи у Хмельницькому обласному дочірньому підприємстві Державної акціонерної компанії "Хліб України" з 01 липня 1995 року по 31 липня 2001 року за усіма складовими нарахувань цих відомостей, з яких сплачено страхові внески (збори) на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, що враховується для обчислення пенсії відповідно до ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виходячи з обчисленого індивідуального коефіцієнта зарплати ОСОБА_1 за її обсягами за обраний нею період з 01 липня 1995 року по 30 червня 2000 року та липень - серпень 2000 року.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 травня 2019 року по справі № 686/3743/17 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ГУ ПФУ у Хмельницькій області, начальника УПФУ у м. Хмельницькому Мудрої Л.А. , відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Хмельницькій області Горбатюк Т.В., третя особа ГУ Державної казначейської служби у Хмельницькій області про визнання рішень, дій і бездіяльності УПФУ у м. Хмельницькому, начальника управління Мудрої Л.А., відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Хмельницькій області та державного виконавця Горбатюк Т.В., про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди.
Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2020 року по справі № 686/3743/17 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 травня 2019 року скасовано. Прийнято нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до ГУ ПФУ у Хмельницькій області, начальника УПФ у м. Хмельницькому Мудрої Л.А., відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Хмельницькій області, державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Хмельницькій області Горбатюк Т.В., третя особа - ГУ Державної казначейської служби у Хмельницькій області про визнання рішень, дій і бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди задоволено частково. Визнано незаконним і скасовано розпорядження Управління Пенсійного фонду у м. Хмельницькому від 20 липня 2016 року. Зобов`язано ГУ ПФУ у Хмельницькій області повторно прийняти розпорядження відповідно до ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" про обчислення і виплату ОСОБА_1 пенсії за віком на виконання постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2016 року у справі №686/20623/15-а. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
На виконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2020 року у справі № 686/3743/17 відповідачем повторно прийнято розпорядження від 27 лютого 2020 року про перерахунок з 12 квітня 2004 року ОСОБА_1 пенсії з урахуванням сум заробітної плати за період з 01 липня 1995 року по 30 червня 2000 року та з 01 липня 2000 року по 31 серпня 2000 року, зазначених у Витязі від 03 липня 2015 року № 11 з помісячних розрахунково-платіжних відомостей про її заробіток за календарними місяцями її роботи у Хмельницькому обласному дочірньому підприємстві Державної акціонерної компанії "Хліб України" з 01 липня 1995 року по 31 липня 2001 року за усіма складовими нарахувань цих відомостей, з яких сплачено страхові внески (збори) на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, що враховується для обчислення пенсії відповідно до ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
12.          Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції згідно зі статтею 341 КАС України здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».
Згідно із положеннями частини першої статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
В частині першій статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» йдеться про те, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Згідно із змістом зазначених законодавчих норм виходить, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 686/23317/13-а.
13.          Статтею 382 КАС України визначено спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, зокрема, до них належать: зобов`язання суб`єкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення та інше.
Відповідно до вимог статті 383 КАС України особа-позивач на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.
Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.
Верховний Суд звертає увагу, що вищезазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.
Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Тобто, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.
14.          Судами встановлено, що Сьомий апеляційний адміністративний суд постановою від 15 січня 2020 року по справі № 686/3743/17 скасовуючи розпорядження про перерахунок пенсії відповідача від 20 липня 2016 року зобов`язав його повторно прийняти розпорядження та зазначив яким вимогам воно має відповідати.
Поряд з цим, заявлені у цій справі № 560/4755/20 позовні вимоги, ОСОБА_1 обґрунтовує виключно протиправністю рішення, діями та бездіяльністю відповідача щодо виконання рішення у справі № 686/3743/17 у якій є таке, що набрало законної сили судове рішення.
Колегія суддів Верховного Суду звертає увагу, що із змісту наведених у позовній заяві доводів убачається, що спір у цій справі фактично спрямований на виконання іншого судового рішення, а саме у справі № 686/3743/17. Фактично позивачка не згодна із діями, бездіяльністю та рішенням відповідача від 27 лютого 2020 року щодо виконання судового рішення у справі № 686/3743/17. ОСОБА_1 наголошує, що оскаржуване рішення відповідача від 27 лютого 2020 року прийнято всупереч висновкам та мотивам, викладених у постанові Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15 січня року у справі № 686/3743/17. У зв`язку із чим і звернулася до суду з цим позовом.
За приписами частини п`ятої статті 383 КАС України розгляд заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень здійснюється судом протягом 10 днів, з дня її отримання.
Відповідно до частини шостої статті 383 КАС України за наявності підстав для задоволення заяви, суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону; у разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.
Суд також враховує, що винесення судового рішення, яке передбачає оцінку судового рішення прийнятого в іншій справі, буде суперечити статті 129-1 Конституції України.
З огляду на зазначене, колегія суддів КАС ВС доходить висновку, що обраний позивачкою спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним. При розгляді позовних вимог позивачки стосовно невиконання окремого судового рішення у іншій справі, суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки виконавче провадження являє собою завершальну стадію судового провадження.
Аналогічних правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду в рішеннях від 16 січня 2019 року у справі № 686/23317/13-а та від 06 лютого 2019 року у справі № 816/2016/17.
15.          Отже, у спірних правовідносинах наявні обставини, з якими стаття 383 КАС України пов`язує виникнення підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.
Відповідно, якщо позивачка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися її права, свободи чи інтереси, то вона повинна була звертатися до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не подавати новий адміністративний позов.
Підсумовуючи вище наведене, колегія суддів КАС ВС зазначає, що вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення в окремому судовому провадженні не розглядаються.
У разі порушення зазначеного порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду - провадження у справі належить закривати з посиланням на те, що спір вирішений судовим рішенням, яке набрало законної сили.
Тобто, суди попередніх інстанцій правильно визначили характер спірних правовідносин, проте помилково виходили з того, що вимоги позивачки підлягали розгляду в межах окремої справи, оскільки всі вимоги позивачки у цій справі стосуються виключно виконання судового рішення у справі № 686/3743/17 і мають вирішуватися в порядку статті 383 КАС України.
16.          За правилами пункту 5 частини першої статті 349, частини першої статті 354 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі чи залишити позов без розгляду у відповідній частині.
Суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 238 КАС України Суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
З урахуванням викладеного рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню із закриттям провадження у справі.
З огляду на встановлені касаційним судом порушення першою та апеляційною інстанціями норм процесуального права іншим доводам  касаційної скарги оцінка не надається
Зважаючи на результат касаційного розгляду, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 354, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду
п о с т а н о в и в :
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 листопада 2020 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2022 року скасувати.
Закрити провадження у справі № 560/4755/20.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                           Стрелець Т.Г.
Судді                                                                                                     Стеценко С.Г.
                                                                                                    Тацій Л.В.