Справа № 127/12223/24 
Провадження № 33/801/564/2024
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Іванченко Я. М.
Доповідач: Сало Т. Б.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2024 року                                                                     м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд, суддя Сало Т.Б., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , його захисника – адвоката Федчук Тетяни Мирославівни, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 23 травня 2024 року в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП,
встановив:
Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 23 травня 2024 року судові справи №127/12223/24 та №127/12848/24 об`єднано в одне провадження, присвоївши номер №127/12223/24.
Визнано  ОСОБА_1 винним  у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130,  ч. 1 ст. 130  КУпАП, з урахуванням ч. 2 ст. 36 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто з  ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605,60 грн на користь держави.
Не погодившись із вказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
У скарзі зазначає, що відеозапис з місця події, яка мала місце 07 квітня 2024 року, не є безперервним, а також з нього не вбачається, що йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі. Докази його направлення в заклад охорони здоров`я на огляд на стан сп`яніння відсутні. Йому не було повідомлено ознаки сп`яніння, які були виявленні в нього поліцейським. Він не був відсторонений від керування транспортирним засобом. У зв`язку з неможливістю здати аналіз він запропонував надати для дослідження свою кров, однак, отримав невмотивовану відмову. Звернутися до медичного закладу для проходження огляду в порядку самозвернення він не міг, оскільки закінчився визначений законом час для проходження огляду. Що стосується події, яка мала місце 13 квітня 2024 року, то судом не було взято до уваги допустиму похибку приладу, отже відсутні беззаперечні докази його перебування в стані алкогольного сп`яніння. Посилання на Драгер відсутні в протоколі про адміністративне правопорушення. Він не погодився з результатами огляду, проведеного поліцейським на місці зупинки транспортного засобу, тому такий огляд повинен був бути проведений в закладі охорони здоров`я. 
Дослідивши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 та адвоката Федчук Т.М., які підтримали апеляційну скаргу із зазначених в ній підстав, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
У статті 280 КУпАП зазначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №361613, складеного поліцейським взводу №1 роти №2 БУПП у Вінницькій області ДПП сержантом поліції Маліновським Р.В., 07 квітня 2024 року о 13 год. 40 хв. в м. Вінниці по вул. Городецького, 10, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Hyundai Sonata», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук; неприродня блідість обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився у лікаря-нарколога, висновок 0438 в КНП «ЦТЗ «Соціотерапія» ВОР». Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с.2).
У пункті 2.5 Правил дорожнього руху України зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння.
Частиною першою статті 130 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння. 
Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №626606, складеного інспектором взводу №2 роти №4 батальйону УПП у Вінницькій області ДПП лейтенантом поліції Білоусом Д.О., 13 квітня 2024 року о 22 год. 31 хв. у м. Вінниці, по вул. Гранична, 4, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Hyundai Sonata», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку в медичному закладі КНП «ЦТЗ «Соціотерапія» ВОР у лікаря-нарколога, результат позитивний 0,22% проміле. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с.15).
Відповідно до висновку медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 13 квітня 2024 року №0465, складеного лікарем КНП «Центр терапії залежностей «Соціотерапія» Вінницької міської ради» ОСОБА_2 , за результатами огляду встановлено, що ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння – 0,28 проміле та 0,22 проміле (а.с.5).
У підпункті а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України зазначено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Частиною першою статті 130 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема, за керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння.
Суд першої інстанції, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, врахувавши характер вчинених правопорушень, особу правопорушника, ступінь його вини дійшов висновку про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частинами першими статті 130 КУпАП доведена матеріалами справи.
Апеляційний суд не в повній мірі погоджується з висновками суду першої інстанції.
Що стосується події, яка мала місце 07 квітня 2024 року, то апеляційний суд виходить з наступного.
ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зазначає про те, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, а лише не зміг здати аналіз.
Частиною четвертою статті 266 КУпАП визначено, що огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція).
Так згідно з пунктом 2 розділу І зазначеної Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейського) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
У разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції (наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції), поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я (п. 12 розділу ІІ Інструкції).
У зв`язку з виявленням поліцейським в ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння його було направлено до закладу охорони здоров`я для проведення огляду, на що він погодився.
У подальшому, відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. 
ОСОБА_1 , обґрунтовуючи в апеляційній скарзі свою позицію в частині того, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, посилався на те, що він, перебуваючи в лікарні, випив сечогінний препарат, однак, все одно не зміг здати аналіз. Він самостійно запропонував здати аналіз на стан сп`яніння в інший спосіб, наприклад, надати для дослідження свою кров, однак, отримав немотивовану відмову. 
З відеозапису з нагрудної камери поліцейського встановлено, що лікарем дії ОСОБА_1 (бездіяльність) щодо ненадання зразків (сечі) для проведення огляду розцінені як відмова від проходження огляду на стан сп`яніння. ОСОБА_1 заперечив факт своєї відмови від проходження огляду, вказавши, що він не може здати зразок біологічного середовища (сечу). На що лікар зазначив, що виділений для проведення огляду час вже минув і вказані дії трактуються ним як відмова ОСОБА_1 від проходження огляду.
У висновку медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 07 квітня 2024 року №0438 зазначено: «відмова від проходження медогляду у зв`язку з тим, що у відведений час аналіз сечі не здав».
Відповідальність за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння настає виключно в разі дотримання порядку такого огляду.
Пунктами 12, 13 розділу ІІІ згаданої Інструкції передбачено, що предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук.  
Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.
Тобто, для дослідження біологічного середовища, крім сечі, може також використовуватися слина, змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук, а також кров.
Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП).
Аналіз вимог статті 130 КУпАП вказує на те, що під відмовою від проходження огляду законодавцем закладено умисну та свідому дію особи, виражену у небажанні вчиняти активні дії для проходження огляду на стан сп`яніння, за умови наявності для цього усіх необхідних умов.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що дії ОСОБА_1 у даному випадку не можуть вважатись відмовою від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку, а отже в діях ОСОБА_1 відсутня одна із ознак складу адміністративного правопорушення - суб`єктивна сторона, що виключає наявність провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Таким чином, доводи апеляційної скарги в цій частині заслуговують на увагу, і надання оцінки решті доводам апеляційної скарги є недоцільним.
Згідно з частиною першою статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Оскільки матеріали справи не містять допустимих доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, то постанову суду першої інстанції в цій частині слід скасувати, а провадження у справі за вказаною подією закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Що стосується події, яка мала місце 13 квітня 2024 року, то апеляційний суд вважає, що висновки суду в цій частині є правильними.
Як в суді першої інстанції, так і в апеляційній скарзі ОСОБА_1 наголошував на тому, що судом першої інстанції не було взято до уваги допустиму похибку приладу, отже вважає, що відсутні беззаперечні докази його перебування в стані алкогольного сп`яніння. 
Апеляційним судом встановлено, що у зв`язку із виявленням поліцейським в ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння останньому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. 
За результатами проведеного поліцейським на місці зупинки транспортного засобу огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу – «Drager Alcotest 6820» встановлено, що ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння – 0,28 проміле алкоголю в крові.
За змістом ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
У зв`язку з незгодою ОСОБА_1 з результатами огляду, проведеного на місці зупинки транспортного засобу, останній пройшов такий огляд в закладі охорони здоров`я – КНП ЦТЗ «Соціотерапія» ВМР». 
Відповідно до положень пунктів 15-17 розділу ІІІ згаданої Інструкції, за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.
Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакцї, видається на підставі акта медичного огляду.
Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку.
За результатами проведеного в закладі охорони здоров`я огляду підтверджено, що ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння: 0,28% та 0,22%.
Щодо тверджень ОСОБА_1 з приводу похибки спеціального технічного засобу, то суд першої інстанції встановив, що навіть з врахуванням границі допустимої похибки, яка передбачена технічними характеристиками приладу «Drager Alcotest 6820», результат тестування ОСОБА_1 складає 0,252% проміле (0,28-0,028(10%).
ОСОБА_1 вважає, що суд першої інстанції мав співвіднести похибку з останніми показниками спеціального технічного засобу, які були встановлені в закладі охорони здоров`я – 0,22 проміле.
Однак, апеляційний суд відхиляє вказані твердження, оскільки показник спеціального технічного засобу – 0,22 проміле визначений через певний проміжок часу.
Як на місці зупинки транспортного засобу, так і по приїзду до закладу охорони здоров`я показник спеціального технічного засобу становив 0,28 проміле, що підтверджує те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції в цій частині.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції за вказаною подією є законною та обґрунтованою.
За таких обставин, постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 23 травня 2024 року в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №361613 від 07 квітня 2024 року слід скасувати, провадження у справі в цій частині закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. В решті постанову слід залишити без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП,
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 23 травня 2024 року в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №361613 від 07 квітня 2024 року скасувати, провадження у справі в цій частині закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанову суду в частині визнання ОСОБА_1  винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за протоколом про адміністративне правопорушення серії  ААД №626606  від 13  квітня 2024  року та  в частині накладення адміністративного стягнення залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Б. Сало