Головуючий І інстанції: Волошин Д.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2024 р. 	Справа № 520/12224/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Ральченка І.М.,
Суддів: Катунова В.В. ,  Подобайло З.Г. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою  представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Острицького Андрія Олеговича на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.06.2024, по справі № 520/12224/24
за позовом  ОСОБА_1  
до  Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області               
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
Адвокат Острицький Андрій Олегович в інтересах ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просив суд:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, що полягає в невиплаті ОСОБА_1 пенсії з урахуванням нарахованої щомісячної доплати до пенсії в розмірі 2 000,00 гривень згідно постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб», без обмеження її максимальним розміром після проведення її перерахунку відповідно до рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.10.2023 по справі №520/23204/23 з 01.03.2023;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію в розмірі 83% грошового забезпечення з урахуванням щомісячної доплати до пенсії в розмірі 2 000,00 гривень згідно постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб», без обмеження її максимальним розміром з 01.03.2023.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14.06.2024 частково задоволено позов.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2023 максимальним (граничним) розміром.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2023 без обмеження максимальним (граничним) розміром пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Позивач, не погодившись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду, прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги заявник посилався на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зазначав, що на виконання рішення суду позивачу нарахована щомісячна доплата до пенсії, яка не виплачується, оскільки пенсія позивача перевищує максимальний розмір.
Вказував, що обраний судом спосіб захисту прав позивача не відповідає критеріям ефективності, не призводить до належного та ефективного захисту порушеного права та ставить позивача у вкрай невигідне для нього становище, оскільки не має наслідком визнання дій відповідача, які полягають у невиплаті позивачу нарахованої щомісячної доплати до пенсії в розмірі 2000 грн та не створює обов`язку для відповідача виплатити пенсію з урахуванням нарахованої щомісячної доплати до пенсії в розмірі 2000,00 грн. без обмеження її максимальним розміром. 
На підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження, у зв`язку з чим фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Як встановлено судовим розглядом, позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Харківській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" в розмірі 83 % грошового забезпечення.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 25.10.2023 по справі №520/23204/23, що набрало законної сили 25.11.2023, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити виплату ОСОБА_1 пенсії з 01.03.2023 без обмеження максимальним розміром з урахуванням індексації встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» та постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 №168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році», з урахуванням раніше виплачених сум. 
Крім того, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести нарахування та виплату щомісячної доплати до пенсії ОСОБА_1 з 24.02.2023 виходячи із суми 2000,00 грн., відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» від 14.07.2021 №713. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
При перерахунку пенсії з 01.03.2023 позивачу нараховано індексацію відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118 та від 24.02.2023 № 168 та доплату в розмірі 2 000,00 грн відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713, проте остаточний розмір пенсії до виплати визначений з обмеженням максимальним розміром.
Позивач, не погодившись із діями відповідача щодо обмеженням його пенсії максимальним розміром, звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з протиправності дій Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2023 максимальним розміром. 
Надаючи оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Спеціальним законом, який регулює правовідносини в сфері пенсійного забезпечення осіб, які перебували на військовій службі є Закон України від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, вперше введено в дію Законом № 3668-VI, який набрав законної сили 01.10.2011.
Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (набрав чинності з 01.10.2011) максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно, зокрема, до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
У той же час, Законом № 3668-VI внесено зміни у статтю 43 Закону № 2262-XII, яку викладено в редакції Закону № 3668-VI, а саме: максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII.
Згідно з пунктом 2 резолютивної частини вказаного Рішення положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто 20.12.2016.
Конституційний Суд України у Рішенні від 20.12.2016 № 7-рп/2016, яким визнав таким, якими, що не відповідають статті 17 Конституції України, положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262, виходив із того, що норми-принципи частини п`ятої статті 17 Конституції України щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, зокрема у зв`язку з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені. При цьому Конституційний Суд України стверджує, що обмеження максимального розміру пенсії, призначеної особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом № 2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.
Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, введено в дію Законом № 3668-VI, яким внесено зміни у статтю 43 Закону № 2262-XII, шляхом викладення її в редакції Закону № 3668-VI.
Тобто, положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII та положення частини першої статті 2 Закону № 3668-VІ (у частині поширення її дії на Закон № 2262-ХІІ), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-XII) та є однаковими за змістом.
При цьому, Конституційним Судом України у Рішенні від 20.12.2016 № 7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано таким, що не відповідає статті 17 Конституції України положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII.
Одночасно, положення статті 2 Закону № 3668-VI (у частині поширення її дії на Закон № 2262-XII), які дублюють зміст частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин - змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.
Тобто, була наявна колізія між Законом № 2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 та Законом № 3668-VI - у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.
При цьому суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах надано перевагу найменш сприятливому для позивача підходу та застосовано положення ст. 2 Закону № 3668-VI.
Оскільки норми вказаних законів неоднаково регулюють правовідносини щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців у частині обмеження їх пенсії максимальним розміром, слід зазначити, що вони явно суперечать один одному.
За висновками Великої Палати Верховного Суду, сформованими у постанові від 06.11.2018 у справі № 812/292/18, норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.
За наведених обставин колегія суддів доходить висновків, що до спірних правовідносин застосуванню підлягають положення саме Закону № 2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, а не норми Закону № 3668-VI.
Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постановах від 09.02.2021 у справі № 1640/2500/18, від 16.12.2021 у справі № 400/2085/19, від 23.01.2024 у справі № 160/17347/22.
З огляду на викладене, обмеження Головним управління Пенсійного фонду України у Харківській області максимального розміру пенсії позивача, право на пенсійне забезпечення якого встановлене Законом № 2262-ХІІ, є протиправним.
Стосовно доводів апелянта щодо невиплати позивачу пенсії з урахуванням нарахованої щомісячної доплати у розмірі 2000,00 грн. згідно постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб», колегія суддів зазначає наступне.
Матеріалами справи встановлено, що питання встановлення та виплати позивачу доплати в розмірі 2000 грн вже було вирішено Харківським окружним адміністративним судом у рішенні від 25.10.2023 у справі № 520/23204/23, що набрало законної сили 25.11.2023.
З протоколу перерахунку пенсії позивача з 01.03.2023 вбачається, що позивачу встановлена та нарахована індексація та щомісячна доплати в розмірі 2000,00 грн.
При цьому розмір пенсії з урахуванням проведених індексацій та доплати в розмірі 2000,00 грн. склав 28 451,39 грн, однак був обмежений максимальним розміром - 26 451,39 грн (а.с. 12).
Отже, факт невиплати позивачу доплати до пенсії в розмірі 2000,00 грн., на який посилається позивач, обумовлений саме застосуванням пенсійним органом обмеження максимальним розміром пенсії. 
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію з урахуванням щомісячної доплати до пенсії в розмірі 2 000,00 грн., оскільки на момент розгляду справи не встановлено порушення таких прав позивача.
Стосовно позовної вимоги позивача щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області проводити перерахунок та виплату пенсії, виходячи з 83 % відповідних сум грошового забезпечення, колегія суддів зазначає, що відповідно до протоколу про перерахунок пенсії станом на 01.03.2023 позивачу нараховано основний розмір пенсії 83% грошового забезпечення (вислуга років 61) та доказів зменшення в подальшому відсоткового значення основного розміру пенсії позивача судовим розглядом не встановлено.
Таким чином, оскільки судовому захисту підлягає тільки порушене на момент звернення до суду право позивача, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для задоволення вказаної частини позовних вимог. 
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається. 
Керуючись ст. ст. 243, 250,  311, 315,  316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Острицького Андрія Олеговича - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.06.2024 по справі № 520/12224/24  залишити без змін.   
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий суддя 		І.М. Ральченко 	
Судді	   	В.В. Катунов    З.Г. Подобайло