ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/10956/23                                                                 Суддя (судді) першої інстанції: Лариса ЖИТНЯК

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  03 липня 2024 року                                                                                            м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді                    - Заїки М.М.,
           суддів                                            - Голяшкіна О.В., Кузьменка В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 31 січня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:
                                                        
ОСОБА_1   (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ в Чернігівській області), у якому просив суд:
- визнати протиправними дії відповідача, які виразилися у ненарахуванні та невиплаті позивачу індексації до пенсії за вислугу років без обмеження у межах максимального розміру та в обмеженні розміру його пенсії величиною десять прожиткових мінімумів для непрацездатних осіб;
- зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплачувати індексацію до пенсії позивача без обмеження у межах максимального розміру починаючи: - з 01.03.2022 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» (далі - Постанова № 118) із застосуванням коефіцієнта збільшення 1,140 в сумі 2161,15 грн у розмірі її фактичного нарахування в повному обсязі без будь-яких обмежень, з урахуванням проведених виплат; - з 01.03.2023 відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 №168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» (далі - Постанова № 168) із застосуванням коефіцієнта збільшення 1,197 в сумі 3466,81 грн у розмірі її фактичного нарахування в повному обсязі без будь-яких обмежень, з урахуванням проведених виплат та рішень Чернігівського окружного адміністративного суду від 20.01.2022 у справі №620/18624/21, від 04.05.2023 у справі №620/2300/23, якими зобов`язано ГУПФУ в Чернігівській області здійснити перерахунок та виплату пенсії у розмірі 73% грошового забезпечення зазначеного в оновленій довідці про грошове забезпечення від 25.10.2021 №22/6-6281 та з урахуванням щомісячної доплати до пенсії в сумі 2000,00 грн, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713  «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб»  (далі - Постанова №713) без обмеження максимального розміру пенсії величиною десять прожиткових мінімумів для непрацездатних осіб.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 31.01.2024 позов задоволено частково, ухвалено:
-  визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо нарахування та виплати з 01.03.2023 пенсії ОСОБА_1 з обмеженням її максимальним розміром;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити з 01.03.2023 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 20.01.2022 у справі №620/18624/21 та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум;
- в решті вимог - відмовити.
При цьому, суд першої інстанції виходив з того, що  призначена позивачеві відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-XII від 09.04.1992 (далі - Закон № 2262-XII) пенсія не підлягає обмеженню максимальним розміром. Різниця між підсумком пенсії та фактично виплаченою сумою пенсії складає 224,84 грн, що виключає протиправність дій відповідача ненарахування та невиплати позивачу індексації до пенсії (2161,15 грн суми індексації за 2022 рік та 1500,00 грн суми індексації за 2023 рік), і дає підстави вважати, що пенсію позивача було обмежено максимальним розміром.
Разом з цим, щомісячна доплата до пенсії позивачу була встановлена та нарахована у розмірі 2000 грн, що підтверджуються рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 04.05.2023 у справі №620/2300/23 та протоколом перерахунку пенсії.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням у частині задоволення позову, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 31.01.2024  скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що після перерахунку на виконання судового рішення розмір пенсії перевищує десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, тому відсутні підстави для її підвищення. Обрахована пенсія виплачувалася із врахуванням обмеженого максимального розміру, яке визначено нормами законодавства, що були і є чинними, не визнані неконституційними, а тому підлягали до обов`язкового застосування.
Шостим апеляційним адміністративним судом ухвалою від 08.04.2024 відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому вказав на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, а також на безпідставність доводів апеляційної скарги.  
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.07.2024 справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
З матеріалів апеляційної скарги встановлено, що відповідач фактично погодився із висновками суду першої інстанції в частині  відмови у задоволення позовних вимог, а тому, керуючись положеннями ч.1 ст.308 КАС України, колегія суддів здійснювала перегляд оскаржуваного судового рішення в межах апеляційної скарги відповідача.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Встановлено, що позивач перебуває на пенсійному обліку та отримує пенсію призначену відповідно до Закону № 2262-XII.
На виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 20.01.2022 у справі №620/18624/21 відповідачем з 01.12.2019 проведено перерахунок пенсії позивачу на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення від 25.10.2021 №22/6-6281 із розрахунку 73% його грошового забезпечення.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 04.05.2023 у справі №620/2300/23 відповідача було зобов`язано поновити виплату доплати до пенсійного забезпечення позивача у розмірі 2000,00 грн, передбаченої Постановою №713.
У зв`язку зі зміною його грошового забезпечення він звернувся до відповідача з вимогою про надання йому інформації про пенсійне забезпечення. На що відповідач надіслав розрахунок пенсії, із якого позивач дізнався про порушення своїх пенсійних прав.
Позивач зазначив, що згідно з Постановою №118  з 01.03.2022 була проведена індексація пенсій із застосування коефіцієнта 1,140 із розрахунку 15436,75 грн*0,140=2161,15 грн, але відповідач не нарахував та не виплатив її у розмірі її фактичного нарахування в повному обсязі без будь яких обмежень.
Також зазначив, що Постановою №168 з 01.03.2023 проведено індексацію пенсії з коефіцієнтом збільшення 1,197, але відповідач також не нарахував та не виплатив її у розмірі її фактичного нарахування в повному обсязі без будь яких обмежень.
Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернуся до суду з відповідним позовом.
Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що призначена позивачеві відповідно до Закону № 2262-XII пенсія не підлягає обмеженню максимальним розміром. Різниця між підсумком пенсії та фактично виплаченою сумою пенсії складає 224,84 грн, що виключає протиправність дій відповідача ненарахування та невиплати позивачу індексації до пенсії (2161,15 грн суми індексації за 2022 рік та 1500,00 грн суми індексації за 2023 рік), і дає підстави вважати, що пенсію позивача було обмежено максимальним розміром..
Колегія суддів частково погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.
Частиною 7 статті 43 Закону №2262-ХІІ в редакції Закону №3668-VI від 08.07.2011, із змінами, внесеними згідно із Законами №911-VIII від 24.12.2015, №1774-VIII від 06.12.2016 визначено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Згідно із ч.1 ст.2 Закону України №3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (набрав чинності з 01.10.2011) максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих), зокрема, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини 7 статті 43 Закону №2262-ХІІ, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 грн.
Згідно із п.2 резолютивної частини Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 положення ч. 7 ст. 43 Закону №2262-ХІІ, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону №2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, введено в дію Законом №3668-VI, яким внесено зміни у статтю 43 Закону №2262-XII, шляхом викладення її в редакції Закону №3668-VI. Тобто, положення ч. 7 ст. 43 Закону №2262-XII та положення ч. 1 ст. 2 Закону №3668-VІ (у частині поширення її дії на Закон №2262-ХІІ), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону №2262-XII) та є однаковими за змістом.
При цьому, положення статті 2 Закону №3668-VI (у частині поширення її дії на Закон №2262-XII), які дублюють зміст ч. 7 ст. 43 Закону №2262-XII, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин - змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.
Тобто, була наявна колізія між Законом №2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 та Законом №3668-VI - у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.
Оскільки норми вказаних законів неоднаково регулюють правовідносини щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців у частині обмеження їх пенсії максимальним розміром, колегія суддів доходить висновку, що вони суперечать один одному.
У постанові від 13.02.2019, що винесена Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі №822/524/18, а також постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а, зроблено висновок, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових «прогалин» щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
У постанові від 16.12.2021 у справі №400/2085/19 Верховний Суд наголосив на протиправності обмеження органом пенсійного фонду максимального розміру пенсії позивача, право на пенсійне забезпечення якого встановлене Законом №2262-XII, та зазначив, що у спірних відносинах підлягають застосуванню норми Закону №2262-XII з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016, а не норми Закону №3668-VI.
Таким чином, до спірних відносин необхідно застосовувати положення ч. 7 ст. 43 Закону №2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016, які не передбачають обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.
Пунктом 2 Постанови №118 установлено, що з 01.03.2022 розміри пенсій, призначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, щомісячної доплати до пенсії, адресної допомоги до пенсійної виплати та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за зазначеним Законом (крім військовослужбовців строкової служби), та членам їх сімей і строк призначення яких до 31.12.2021 включно, підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений абзацом другим пункту 1 цієї постанови 1, 14, у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом.
Підвищення пенсії, передбачене абзацом першим цього пункту, встановлюється додатково до щомісячної доплати до пенсії, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб".
Підвищення пенсії, передбачене цим пунктом, враховується під час подальших перерахунків пенсії відповідно до частини четвертої статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Пунктом 2 Постанови № 168 установлено, що з 01.03.2023 розміри пенсій, призначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, щомісячної доплати до пенсії, адресної допомоги до пенсійної виплати та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) з урахуванням розміру підвищення пенсій відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року № 118 Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році (Офіційний вісник України, 2022 р., № 18, ст. 968) військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за зазначеним Законом (крім військовослужбовців строкової служби), та членам їх сімей і строк призначення яких до 31 грудня 2022 року включно, підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений пунктом 1 цієї постанови, з урахуванням положень, передбачених пунктом 10 цієї постанови, у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом.
У спірних відносинах наведені положення Постанови № 118 та Постанови № 168 суперечать приписам Закону №2262-XII з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016, які є підлягають застосуванню відповідачем.
Таким чином, станом на момент здійснення відповідачем перерахунку пенсії позивача не існувало чинної норми, яка б визначала розмір максимального обмеження пенсії, оскільки положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-XII рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 визнані такими, що не відповідають Конституції України, внаслідок чого втратили чинність з дати ухвалення відповідного Рішення Конституційним Судом України.
З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що при проведенні перерахунку пенсії позивача відповідач протиправно обмежив пенсію позивача максимальним розміром.
На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції   правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. ст. 48, 242-244, 250, 271, 272, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
  
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 31 січня 2024 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню, відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

 Головуючий суддя                                                            М.М. Заїка

 Судді                                                                                О.В. Голяшкін

                                                                                          В.В. Кузьменко

  
     Повний текст постанови складено та підписано 03 липня 2024 року.