УХВАЛА

16 липня 2024 року 
м. Київ

справа №200/4200/23
адміністративне провадження № К/990/25117/24 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду 
судді-доповідача Мельник-Томенко Ж.М.,
суддів Загороднюка А.Г., Прокопенка О.Б.,
перевіривши матеріали касаційної скарги Військової частини НОМЕР_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16.10.2023 та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 28.03.2024 
у справі № 200/4200/23 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправним та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , в якому просив: 
- визнати протиправним та скасувати пункт 55 & 6 наказу командира ІНФОРМАЦІЯ_1 (по особовому складу) АДРЕСА_1 від 02.03.2023 № 61-РС, відповідно до якого звільнено з військової служби у запас за пунктом 2 підпунктом «в» (у зв`язку з набранням законної сили обвинувального вироку суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі або позбавлення військового звання) молодшого сержанта ОСОБА_1 , який знаходиться у розпорядженні командира НОМЕР_3 окремої аеромобільної бригади, колишнього головного сержанта аеромобільно-десантного відділення аеромобільно десантного взводу аеромобільно-десантної роти НОМЕР_4 окремого аеромобільного батальйону;
- визнати протиправним та скасувати пункт 21 наказу командира військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_2 (по стройовій частині) м. Дружківка від 02.05.2023 №124, відповідно до якого молодшого сержанта призваного за мобілізацією ОСОБА_1 , який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_2 , колишнього головного сержанта 3 аеромобільно-десантної роти військової частини НОМЕР_1 , відповідно до частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 02.03.2023 №61-РС у запас за підпунктом «в» пункту 2 (у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі або позбавлення військового звання) визнано таким, що 02.05.2023 справи та посаду здав, і направлений для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
- зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 прийняти рішення про поновлення на посаді молодшого сержанта ОСОБА_1 , призначеного Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» № 69/2022 від 24.02.2022 на посаду головного сержанта 1 аеромобільно-десантного відділення 3 аеромобільно-десантного взводу 2 аеромобільно десантної роти військової частини НОМЕР_1 .
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 16.10.2023, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 28.03.2024, позов задоволено повністю. Пункт 55 & 6 наказу командира ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 (по особовому складу) АДРЕСА_1 від 02.03.2023 № 61-РС, відповідно до якого звільнено з військової служби у запас за пунктом 2 підпунктом «в» (у зв`язку з набранням законної сили обвинувального вироку суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі або позбавлення військового звання) молодшого сержанта ОСОБА_1 , який знаходиться у розпорядженні командира НОМЕР_3 окремої аеромобільної бригади, колишнього головного сержанта аеромобільно-десантного відділення аеромобільно десантного взводу аеромобільно-десантної роти НОМЕР_4 окремого аеромобільного батальйону - визнано протиправним та скасовано. Пункт 21 наказу командира військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_4 (по стройовій частині) АДРЕСА_2 від 02.05.2023 №124, відповідно до якого молодшого сержанта ОСОБА_1 , призваного за мобілізацією, який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_2 , колишнього головного сержанта 3 аеромобільно-десантної роти військової частини НОМЕР_1 , відповідно до частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» звільненого наказом командира командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 02.03.2023 №61-РС у запас за підпунктом «в» пункту 2 (у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі або позбавлення військового звання) визнано таким, що 02.05.2023 справи та посаду здав, і направлений для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 - визнано протиправним та скасовано. Зобов`язано командира військової частини НОМЕР_1 прийняти рішення про поновлення на посаді молодшого сержанта ОСОБА_1 , призначеного Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 № 69/2022 на посаду головного сержанта 1 аеромобільно-десантного відділення 3 аеромобільно-десантного взводу 2 аеромобільно десантної роти військової частини НОМЕР_1 .
Не погодившись із вказаними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідачем 28.06.2024 через підсистему «Електронний суд» подано до Верховного Суду касаційну скаргу.
Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.
В свою чергу, відповідно до пункту другого частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
За змістом частини четвертої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах:           1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років»; 6) щодо оскарження індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішень Кабінету Міністрів України, визначених частиною першою статті 266-1 цього Кодексу.
Статтею 257 Кодексу адміністративного судочинства України визначено перелік справ, що розглядаються за правилами спрощеного позовного провадження. Такими справами є: справи незначної складності, а також будь-які інші, за винятком тих, що зазначені у частині четвертій цієї статті, а саме: щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб).
У цій справі, суд першої інстанції, врахувавши вимоги статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження. Предмет спору цієї справи не містить ознак, за яких її не можна було розглядати за правилами спрощеного провадження.
За такого правового врегулювання та обставин справи, оскарження рішень судів першої та апеляційної інстанцій в касаційному порядку можливе лише у випадку наявності обставин, наведених у підпунктах «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Таким чином, законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень у названій категорії адміністративних справ, поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування практики застосування відповідних правових норм або ж становить значний суспільний інтерес чи має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.
Доведення зазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.
Однак, у касаційній скарзі відсутнє будь-яке посилання скаржника на передбачені пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України випадки. 
Доводи, наведені у касаційній скарзі, зводяться до цитування норм законодавства України, а також переоцінки доказів, досліджених судами першої та апеляційної інстанцій, і ґрунтуються на незгоді з висновками цих судів щодо їхньої оцінки. Своєю чергою колегія суддів зазначає, що переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію суду права, що розглядає справи, які мають найважливіше (найбільш принципове) значення для суспільства та держави, та не є судом фактів, а тому не може здійснювати повторну оцінку доказів, належно досліджених судами першої та апеляційної інстанцій, та/або переоцінювати їх.
Отже, скаржник не продемонстрував наявності виключних обставин, які за положеннями Кодексу адміністративного судочинства України могли б вимагати касаційного розгляду справи.
Відтак, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у справі, розглянутій за правилами спрощеного позовного провадження, а аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України виняткових обставин справи, то у відкритті касаційного провадження у цій справі слід відмовити.
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою основними засадами судочинства є, зокрема забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
За такого правового врегулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.
Керуючись статтями 328, 333 Кодексу адміністративного судочинства України, 
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16.10.2023 та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 28.03.2024 у справі № 200/4200/23 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправним та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії.
Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Судді	Ж.М. Мельник-Томенко А.Г. Загороднюк   О.Б. Прокопенко