ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2024 року	Львів	Справа № 260/10592/23 пров. № А/857/4790/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді:                                                  Носа С.П.;
суддів:                                                                      Довгої О.І, Заверухи О.Б.;

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2024 року у справі № 260/10592/23 (суддя Гаврилко С.Є., м. Ужгород) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, скасування наказу та зобов`язання вчинити дії,-

                                                        В С Т А Н О В И В:          

05 грудня 2023 року ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся у Закарпатський окружний адміністративний суд з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі – відповідач-1), Військової частини НОМЕР_1 (далі – відповідач-2), в якому просив визнати неправомірними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 , які полягали у незаконній видачі мобілізаційного розпорядження та направленні позивача на збори до військової частини НОМЕР_1 . Визнати протиправним та скасувати Наказ командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 2 від 25.02.2022 року у частині, щодо зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначення на військову посаду. Виключити з списків особового складу військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з військової служби.
Позивач свої вимоги обґрутовує тим, що він є громадянином російської федерації, на законних підставах проживає на території України, про що має відповідну посвідку. 25 лютого 2022 року ОСОБА_1 добровольцем вирушив захищати Україну від російської агресії. Пізніше, позивач звернувся до військової частини НОМЕР_1 з рапортами про звільнення його з військової служби, проте, з одержаної відповіді щодо розгляду по суті звернення запропоновано йому звернутись до суду для вирішення цього питання. Позивач звертає увагу на те, що відповідно до статті 65 Конституції України, статей 2, 4, 6, 21-1, 21-2 та 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", в іноземців у період дії воєнного стану є право у будь-який момент завершити проходження військової служби у лавах Збройних Сил України. У зв`язку з вищезазначеним, з метою звільнення з військової служби, позивач звернувся з даним позовом до суду. Позивач вважає, що військовий обов`язок на нього, як на громадянина іншої держави, не поширюється, тож відповідач-1 протиправно призвав його на військову службу під час мобілізації.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2024 року позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 та Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, скасування наказу та зобов`язання вчинити дії – задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 2 від 25 лютого 2022 року у частині, щодо зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначення на військову посаду.
У задоволенні позову у частині інших позовних вимог – відмовлено. 
Не погодившись із рішенням суду, його оскаржив відповідач-2, подавши апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.
У обґрунтування вимог своєї апеляційної скарги, Військова частина НОМЕР_1 посилається на те, що статтею 26 частиною 4 пунктом 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", визначені підстави звільнення з військової служби під час воєнного стану військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, серед таких підстав відсутнє скасування наказу щодо проходження військової служби. Оскаржуваний наказ є актом індивідуальної дії, тобто актом одноразового застосування, станом на час вирішення справи такий вичерпав свою дію внаслідок мобілізації позивача та зарахування його до військової частини НОМЕР_1 .
ОСОБА_1 своїм правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є громадянином російської федерації, перебуває та проживає на території України на законних підставах, про що має посвідку на постійне місце проживання (а.с. 10).
24 лютого 2022 року ІНФОРМАЦІЯ_5 було надано позивачу мобілізаційне розпорядженню щодо необхідності з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 25 лютого 2023 року за № 2 ОСОБА_1 призваний на військову службу на підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 року за № 69/2022 "Про загальну мобілізацію" та статті 39 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
З матеріалів адміністративної справи вбачається, що ОСОБА_1 видано тимчасове посвідчення військовослужбовця № НОМЕР_3 від 25 лютого 2022 року  та останній 12 березня 2022 року прийняв присягу на вірність Українському Народові, що підтверджується відміткою про прийняття військової присяги.
07 березня 2022 року позивач подав рапорт до командира Військової частини НОМЕР_1 про звільнення його зі служби, у зв`язку із тим, що він не є громадянином України.
Військова частина НОМЕР_1 Листом №805 від 10 квітня 2023 року повідомила ОСОБА_1 , що порушене право вирішується лише у судовому порядку (а.с.а.с. 29, 30).
Не погодившись з діями та рішеннями відповідачів, ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції за захистом своїх прав.
Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України  Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який діє по теперішній час.
Указом Президента України №69/2022 від 24.02.2022 року "Про загальну мобілізацію", затвердженим Законом України від 03.03.2022 року №2105-ІХ, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті  102, пунктів 1,  17,  20  частини першої статті  106 Конституції України  постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.
Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, визначає  Закон України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства".
Відповідно до  статті 1 цього Закону іноземець - особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав; іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні;) іноземці та особи без громадянства, які постійно проживають в Україні, - іноземці та особи без громадянства, які отримали посвідку на постійне проживання, якщо інше не встановлено законом.
Згідно зі  статтею 2 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства"  правовий статус іноземців та осіб без громадянства визначається  Конституцією України, цим та іншими законами України, а також міжнародними договорами України.
У разі якщо міжнародним договором України встановлено інші правила, ніж передбачені цим Законом, застосовуються правила, передбачені таким міжнародним договором України.
Статтею 26 Конституції України  передбачено, що іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими  Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.
Відповідно до  статті 65 Конституції України  захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу"  здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
На час видання спірного наказу вказаний Закон містив зокрема такі норми:
Відповідно до статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу"  захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Військовий обов`язок включає:  підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Військовий обов`язок не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні.
У випадках, передбачених законом, іноземці та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, можуть у добровільному порядку (за контрактом) проходити військову службу у Збройних Силах України.
Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).
Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки затверджується Кабінетом Міністрів України.
Щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.
До категорії військовослужбовців прирівнюються іноземці та особи без громадянства, які відповідно до закону проходять військову службу у Збройних Силах України.
Відповідно до статті 2 частин 1- 4 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу"  військова служба військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби Проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом;  іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту та Національної гвардії України. Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до статті 211 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу"  іноземці та особи без громадянства можуть бути прийняті на військову службу до Збройних Сил України за контрактом на посади рядового, сержантського і старшинського складу.
На військову службу за контрактом приймаються раніше не судимі іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах і відповідають таким вимогам проходження військової служби: мають вік, передбачений  статтею 22 цього Закону; придатні до військової служби за станом здоров`я; пройшли професійно-психологічний відбір; мають достатній рівень фізичної підготовки.
Для прийняття на військову службу іноземці та особи без громадянства звертаються до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем їх проживання.
Процедура прийому та професійно-психологічного відбору, форма, порядок і правила укладення контракту, припинення (розірвання) контракту та наслідки його припинення (розірвання), порядок присвоєння військових звань іноземцям та особам без громадянства визначаються положенням про проходження військової служби у Збройних Силах України іноземцями та особами без громадянства, якщо інше не передбачено законом.
Відповідно до статті 212 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" для прийнятих на військову службу за контрактом іноземців та осіб без громадянства встановлюється випробувальний строк два місяці.
Доступ іноземців та осіб без громадянства до державної таємниці здійснюється відповідно до  Закону України "Про державну таємницю".
Отримання іноземцями та особами без громадянства офіцерських військових звань Збройних Сил України можливе лише після отримання громадянства України у встановленому законом порядку.
Доступ іноземців та осіб без громадянства до державної таємниці здійснюється відповідно до  Закону України "Про державну таємницю".
Отримання іноземцями та особами без громадянства офіцерських військових звань Збройних Сил України можливе лише після отримання громадянства України у встановленому законом порядку.
Указом Президента України від 10 червня 2016 року № 248/2016  затверджено Положення про проходження військової служби у Збройних Силах України іноземцями та особами без громадянства (далі по тексту Положення № 248/2016).
Відповідно пунктів 1,2,4-10,12-14, 17 Положення № 248/2016: 1. Цим Положенням визначається порядок проходження іноземцями та особами без громадянства (далі - іноземці) військової служби у Збройних Силах України. 2. Іноземці, які на законних підставах перебувають на території України, можуть бути прийняті на військову службу за контрактом до Збройних Сил України (далі - військова служба) у добровільному порядку. У добровільному порядку іноземці проходять: військову службу за контрактом осіб рядового складу; військову службу за контрактом осіб сержантського і старшинського складу. З іноземцями, які добровільно вступають на військову службу, укладається контракт про проходження іноземцями чи особами без громадянства відповідного виду військової служби у Збройних Силах України згідно з додатком (далі - контракт про проходження військової служби). Контракт про проходження військової служби - це письмова угода, що укладається між іноземцем і державою, від імені якої виступає Міністерство оборони України, для встановлення правових відносин між сторонами під час проходження військової служби. 4. Щодо іноземців, які виявили бажання проходити військову службу на посадах рядового, сержантського і старшинського складу у Збройних Силах України, проводиться перевірка відомостей стосовно законності їх перебування на території України, наявності документів, що засвідчують особу, відомостей про відсутність судимості, достовірності інших відомостей, наданих іноземцями. Організація проведення перевірки відомостей покладається на військових комісарів шляхом направлення запитів до Міністерства внутрішніх справ України, Державної міграційної служби України, Адміністрації Державної прикордонної служби України та Служби безпеки України, які в межах своїх повноважень здійснюють зазначену перевірку. У разі встановлення за результатами перевірки відомостей, які не відповідають установленим вимогам прийому на військову службу, іноземець не підлягає прийому на військову службу. 5. Іноземці, які добровільно вступають на військову службу, надають згоду на обробку персональних даних, проходять обов`язковий медичний огляд військово-лікарською комісією військового комісаріату, професійно-психологічний відбір та здають визначені Міністерством оборони України нормативи з фізичної підготовки. 6. Іноземці, які вперше приймаються на військову службу до Збройних Сил України, беруть офіційне зобов`язання щодо неухильного дотримання  Конституції, законів України та сумлінного виконання обов`язків військової служби. 7. Іноземці, які відповідно до закону проходять військову службу, є військовослужбовцями Збройних Сил України (далі - військовослужбовці). Належність іноземців до військовослужбовців підтверджується військовими квитками рядового, сержантського і старшинського складу, форма та порядок видачі яких встановлюються Міністерством оборони України. 8. Для прийнятих на військову службу іноземців встановлюється випробувальний строк два місяці, про що зазначається в контракті про проходження військової служби. 9. Початок і закінчення проходження військової служби, строки військової служби, а також граничний вік перебування на ній визначається  Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу". 10. Військова служба закінчується в разі звільнення військовослужбовця з військової служби, його загибелі (смерті), визнання судом безвісно відсутнім або оголошення померлим. 12. Проходження військової служби військовослужбовцем відображається в його особовій справі, яка ведеться у порядку та за формою, встановленими Міністерством оборони України. До особової справи вносяться передбачені законом відомості про військовослужбовця та членів його сім`ї, а також за його попередньою згодою - інші необхідні відомості. Порядок обліку військовослужбовців, форми і призначення облікових документів, порядок їх складання і ведення визначаються Міністерством оборони України. 13. Встановлення, зміна або припинення правових відносин іноземців, які проходять військову службу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку тощо), оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, а саме: 1) подання за формою, визначеною Міністерством оборони України, - на всіх військовослужбовців щодо призначення на посади, переміщення, звільнення з військової служби; 2) списку військовослужбовців, які подаються до присвоєння чергових військових звань за формою, визначеною Міністерством оборони України; 3) клопотання посадових осіб у вигляді службової характеристики за формою, визначеною Міністерством оборони України, рапорту, телеграми, списку, донесення, якщо в умовах воєнного часу неможливо оформити документи, визначені підпунктами 1 - 2 цього пункту, - на військовослужбовців щодо призначення на посади, переміщення, звільнення з посад і зарахування у розпорядження, звільнення з військової служби та присвоєння їм військових звань. Посадові особи, які підписали зазначені службові документи, відповідають за об`єктивність та достовірність викладених у них відомостей. Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних, військово-медичних та лікувальних закладів, військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання підполковника (капітана 2 рангу) і вище. Наказами по стройовій частині в особливий період оформлюється продовження військової служби понад встановлені строки до термінів, визначених частиною дев`ятою  статті 23 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". Порядок підготовки та видання наказів з питань проходження військової служби встановлюється Міністром оборони України. 14. На військову службу за контрактом осіб рядового, сержантського і старшинського складу (далі - на військову службу за контрактом) приймаються іноземці відповідно до статей  19  і  20 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". 17. Основними умовами прийняття на військову службу за контрактом іноземця є: визнання і виконання іноземцем  Конституції України  та законів України; перебування іноземця на законних підставах на території України; відсутність в іноземця судимості; наявність в іноземця дійсного паспортного документа іноземця або документа, що посвідчує особу без громадянства..... Медичне обстеження іноземців проводять військово-лікарські комісії відповідного військового комісаріату. З іноземцями, які визнані придатними за станом здоров`я для прийняття на військову службу, організовуються і проводяться заходи професійно-психологічного відбору у порядку, визначеному Міністерством оборони України.... До особової справи кандидата додаються: довідка військово-лікарської комісії про придатність до проходження військової служби; картка професійного відбору іноземця за формою, визначеною Міністерством оборони України; довідка про результати перевірки поданих іноземцем відомостей; копія дійсного паспортного документа іноземця або документа, що посвідчує особу без громадянства; інформація про склад сім`ї або близьких осіб іноземця. Після проведення заходів відбору іноземці, разом з їх особовими справами та приписами військових комісаріатів, направляються до військових частин відповідно до наданих письмових згод. У військових частинах (навчальних центрах) стосовно іноземців проводяться такі заходи: перевірка рівня фізичної підготовки іноземців; оформлення контракту про проходження іноземцями відповідного виду військової служби у Збройних Силах України. У разі відповідності іноземців вимогам проходження військової служби командир військової частини (навчального центру) укладає з іноземцями контракт про проходження відповідного виду військової служби та призначає їх на відповідні військові посади, про що видається наказ по особовому складу. Про прийняття на військову службу за контрактом і призначення іноземців на відповідні військові посади військова частина (навчальний центр) повідомляє військовий комісаріат та вищий орган військового управління за підпорядкованістю.
Суд апеляційної інстанції з матеріалів справи встановив, що що позивач є громадянином російської федерації та на законних підставах постійно проживає в Україні. На нього, як на іноземця не поширюється військовий обов`язок, передбачений  статтею 65 Конституції України, і він не належить до категорії військовозобов`язаних чи резервістів у розумінні  Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
На момент оголошення мобілізації 24 лютого 2022 року позивач як іноземець не проходив військову службу за контрактом у Збройних Силах України, не міг бути зарахованим (перебувати) у військовому оперативному резерві, тож не підлягав призову за мобілізацією або за призовом із числа резервістів в особливий період.
Відповідно до пунктів 26, 27 Положення № 248/2016, у разі відповідності іноземців вимогам проходження військової служби командир військової частини (навчального центру) укладає з іноземцями контракт про проходження відповідного виду військової служби та призначає їх на відповідні військові посади, про що видається наказ по особовому складу. Про прийняття на військову службу за  контрактом і призначення іноземців на відповідні військові посади військова частина (навчальний центр) повідомляє територіальний центр комплектування та соціальної підтримки та вищий орган військового управління за підпорядкованістю.
Позивач міг бути прийнятий на військову службу добровільно, лише шляхом укладення строкового контракту про проходження іноземцями та особами без громадянства військової служби у Збройних Силах України в порядку, передбаченому Положенням №248/2016.
Однак, оскаржуваним наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 25 лютого 2022 року за № 2 позивач був призначений та зарахований до списків особового складу як солдат – бойовий медик без укладення з ним контракту (а.с. 16).
Також, у матеріалах справи відсутні докази того, що позивач як іноземець виявив бажання проходити військову службу в Збройних Силах України за контрактом і уклав такий контракт, який би міг бути підставою для видання відповідного наказу по особовому складу про зарахування іноземця до списків особового складу Збройних Сил України та призначення його на відповідну посаду чи продовження військової служби, судом не здобуто.
Відсутність такого контракту позбавляє позивача права скористатися гарантованою йому частиною 3  статті 21-2 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу"  (у редакції  Закону України від 14.04.2022 року №2197-IX) можливістю припинення (розірвання) контракту під час дії особливого періоду та звільнення з військової служби за власним бажанням за статтею 26 частиною 5 пунктом 3 підпунктом "ґ" Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу".
З урахуванням викладених обставин справи та норм Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що наказ відповідача-2 від 25 лютого 2022 року за № 2 відповідно до якого позивач був призначений та зарахований до списків особового складу як солдат – бойовий медик, який не є громадянином України та не укладав відповідний контракт про проходження військової служби, виданий безпідставно, всупереч нормам чинного законодавства, які регулюють особливості прийняття іноземців на військову службу до Збройних Сил України.
Відповідно до статті 5 частин 1, 2, 7  КАС України  кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача – суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Іноземці, особи без громадянства та іноземні юридичні особи користуються в Україні таким самим правом на судовий захист, що й громадяни та юридичні особи України.
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Інші доводи апеляційної скарги зроблених висновків не спростовують, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними і трактуванні їх на власний розсуд.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.
Керуючись статтями 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

                                                       П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2024 року у справі № 260/10592/23 - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	С. П. Нос 	
судді	 	О. І. Довга 	
 	 	О. Б. Заверуха