ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.07.2024 року                         м.Дніпро                            Справа №  904/5546/23
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Кощеєва І.М.   ( доповідач )                                                                                                                                    
суддів:                       Чус О.В., Дарміна М.О.

секретар судового засідання: Манець О.В.

представники сторін:
від позивача:       Рудюк        Ю.А. - самопредставництво 
від відповідача:  Половяник О.А. - самопредставництво 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу 
Військової частини НОМЕР_1 
на рішення Господарського суду Дніпропетровської  області від 05.03.2024 р. 
( суддя Ярошенко В.І., м. Дніпро, повний текст рішення складено 07.03.2024 р.) 
у справі 
за позовом
Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго", 
м. Київ
до 
Військової частини НОМЕР_1 , 
АДРЕСА_1 
про стягнення заборгованості

                                             ВСТАНОВИВ:
1.        Короткий зміст позовних  вимог.
Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Військова частина НОМЕР_1 в якому просить суд стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ДПЗД "Укрінтеренерго"  заборгованість в розмірі 2 550 200, 12 грн, з яких: 1 319 834, 02 грн основний борг за поставлену електричну енергію, 504 774, 73 грн - 15 % річних, 205 859, 44 грн - пені та 519 731, 93 грн - інфляційні втрати.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем своїх зобов`язань за договором постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" в частині оплати заборгованості за постачання електричної енергії.
Відповідач у відзив на позов заперечує проти задоволення позовних вимог. Військова частина посилається на те, що 28.01.2020 р. між ними та ТОВ "Дніпровські енергетичні послуги" було укладено договір № 061521 на постачання електричної енергії, який на думку відповідача укладений до 31.12.2023 р.. Також, Відповідач звертає увагу, що Постачальник "останньої надії" здійснює нарахування на електричну енергію за тарифом для юридичних осіб. Однак Позивач маючи доступ до системи показань, які здійснює Відповідач через особистий кабінет, не враховував, що Відповідач є постачальником електричної енергії для населення (відповідно розрахунок за спожиту електричну енергію здійснюється за іншим тарифом) так як на балансі військової частини НОМЕР_1 знаходиться військове містечко.
Щодо неможливості оплатити заборгованість Відповідач зазначає, що військова частина НОМЕР_1 є розпорядником коштів третього рівня для отримання кошторисних призначень необхідно підстава у даному випадку підписаний двосторонній договір. Крім того, у зв`язку з відсутністю договору підписаного сторонами, що порушує вимоги бюджетної політики Відповідач вважає безпідставним нарахування штрафних санкцій ( пені, 15% річних, та інфляційних витрат ).

2.        Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у     справі.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від  05.03.2024 р. у справі      № 904/5546/23 позов задоволено частково. Стягнуто з Військової частини НОМЕР_1  на користь Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" основний борг у сумі 1   319    834, 02 грн, інфляційні втрати в сумі 519   731, 93 грн, 15% річних у сумі 50    477, 47 грн, пеню в сумі 20    585, 94 та судовий збір у сумі 30    602, 40 грн. В іншій частині позову відмовлено. 

3.        Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
   Не погодившись із зазначеним  рішенням суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулась Військова частина НОМЕР_1 , в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05.03.2024 р. по справі № 904/5546/23 та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго ".

4.       Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
   Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, Скаржник вважає, що рішення суду є необґрунтованим та підлягає скасуванню у зв`язку з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильним застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права.
      Водночас, на думку Скаржника, постачальник «останньої надії» здійснює нарахування електричної енергії в повному обсязі за тарифом для юридичних осіб. Однак Позивач маючи доступ до системи показань які здійснює Відповідач через особистий кабінет, не враховував, що Відповідач також є Постачальником електричної енергії для населення ( відповідно розрахунок за спожиту електричну енергію здійснюється за іншим тарифом ) так як на балансі військової частини НОМЕР_1 знаходиться військове містечко.
При цьому Скаржник зазначає, що у зв`язку з переведенням Відповідача на постачальника електричної енергії «останньої надії», неодноразово на електронну адресу направлялися листи з проханням надати на адресу Відповідача підписаний договір для можливості реєстрації договору в органах казначейства та подальшої оплати рахунків. У зв`язку з відсутністю зі сторони Позивача вжитих заходів щодо направлення договору Відповідачу виникла проблема у здійсненні оплат за виставленими рахунками.
Скаржник наголошує на тому, що відповідно до виставленого акту № 003881 Відповідач не погодившись з зазначеними показниками звернувся до Позивача з листами № 22 від 22.01.2021, № 23 від 22.01.2021, № 27 від 26.01.2021 про непогодження розрахунків за грудень 2020 року, так як у даному акті відсутній розділ категорії «населення, яке розраховується з енергопостачальною організацією за загальним розрахунковим засобом обліку та об`єднане шляхом створення юридичної особи, житлово-експлуатаційним організаціям, крім гуртожитків». Станом на даний час Позивачем не вжито заходів щодо внесення корективів до вищевказаного акту за грудень 2020 року.
Також, Військова частина НОМЕР_1 не погоджується з заявленими вимогами у частині нарахування штрафних санкцій, а саме: 504 774, 73 грн - 15% річних, 205 859, 44 грн - пені та 519 731, 93 грн - інфляційні втрати. Так, військова частина НОМЕР_1 , яка відповідно до ст. 4 Закону України «Про Державну спеціальну службу транспорту» входить до структури Державної спеціальної служби транспорту Міністерства оборони України та відповідно до п. 2 Указу залучена до забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

5.      Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.
   Від Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому Державне підприємство не погоджується з доводами апеляційної скарги, вважає її безпідставною і необґрунтованою.
        Зокрема, Державне підприємство посилається на те, що  починаючи з 01. 01.2019 р. і на цей час ДПЗД «Укрінтеренерго» є єдиним в Україні постачальником електричної енергії, на якого були покладені спеціальні обов`язки, а саме виконання функцій постачальника «останньої надії». Кошти, які отримує ДПЗД «Укрінтеренерго» як оплату за послуги із забезпечення безперебійного функціонування постачальника «останньої надії», та стягнуті штрафні санкції із споживачів постачальника «останньої надії» мають цільовий характер використання, визначений Кабінетом Міністрів України. Законодавством України, зокрема положеннями Закону України «Про ринок електричної енергії» (далі - Закон) та ПРРЕЕ, встановлено окремий порядок укладення договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії». Договір про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» є публічним договором приєднання, вважається укладеним у визначених законодавством України та ПРРЕЕ випадках, у разі настання яких споживач безакцептно приймає умови договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії».   
Державне підприємство також вказує на те, що розрахункові документи ДПЗД «Укрінтеренерго» було сформовано на підставі даних про фактичне споживання електричної енергії Військовою частиною НОМЕР_1 , які отримані від оператора системи розподілу АТ « ДТЕК Дніпровські електромережі»: Звіт про фактичне споживання електричної енергії за грудень 2020 року від 09.01.2021 р. № 734/1001; Звіт про фактичне споживання електричної енергії за січень 2021 від 25.02.2021 р. № 7718/1001. Отже, ДПЗД «Укрінтеренерго» отримує всю інформацію про споживачів, які стали споживачами Підприємства, від ОСР, оскільки згідно з ч. 8 ст. 64 Закону України «Про ринок електричної енергії», постачальник «останньої надії» здійснює постачання з моменту припинення постачання електричної енергії попереднім електропостачальником.

6.        Рух справи в суді апеляційної інстанції.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.03.2024 р. для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді - Кощеєв І.М. ( доповідач ), судді - Чус О.В., Дармін М.О.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 01.04.2024 р. витребувано у Господарського суду Дніпропетровської  області матеріали справи/копії матеріалів справи № 904/5546/23. Розгляд питання про залишення апеляційної скарги без руху, про повернення апеляційної скарги, відмову у відкритті апеляційного провадження або про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Господарського суду Дніпропетровської  області від 05.03.2024 р. у справі № 904/5546/23 відкласти до надходження матеріалів оскарження до суду апеляційної інстанції.
Матеріали справи № 904/5546/23 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 09.04.2024 р. відкрито апеляційне провадження у справі та призначено апеляційну скаргу  до розгляду в судове засідання на 03.07.2024 р.
У судовому засіданні 03.07.2024 р. була оголошена вступна та резолютивна частини постанови Центрального апеляційного господарського суду.

7.      Встановлені судом обставини справи.
Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12.12.2018 р. № 1023-р ( із змінами ) Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" визначено постачальником "останньої надії" ( далі - ПОН ) на період з 01.01.2019 р. до 31.12.2023 р..
На виконання положень частини одинадцятої  ст. 64 Закону України "Про ринок електричної енергії", 27.12.2018 р. - ДПЗД "Укрінтеренерго", як Постачальником "останньої надії", на своєму офіційному веб-сайті у мережі Інтернет за адресою https://uie.kiev.ua розміщено публічну оферту: Порядок приєднання до умов договору постачання електричної енергії постачальником "останньої надії"; Договір про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії"; Комерційна пропозиція № 3 від 07.06.2019 р для постачання електричної енергії споживачам постачальником "останньої надії"; Додаток до Комерційної пропозиції № 3 від 07.06.2019 р; Порядок формування ціни, за якою здійснюється постачання електричної енергії споживачам постачальником "останньої надії".
Відповідно до ст. 64 Закону України "Про ринок електричної енергії", яка кореспондується з умовами, що зазначені в Додатку 1 до Договору "Комерційна пропозиція № 3 від 07.06.2019", Договір вважається укладеним з початку фактичного постачання електричної енергії такому споживачу у перший день, наступний за останнім днем постачання електричної енергії попереднім електропостачальником, та діє в частині здійснення розрахунків між Сторонами до повного їх здійснення, а в частині постачання електричної енергії його дія не може перевищувати 90 календарних днів.
Положеннями пункту 6.2.4 ПРРЕЕ, встановлено, що початком постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" вважається день припинення постачання електричної енергії споживачу попереднім електропостачальником. Адміністратор розрахунків повідомляє дату переведення споживача на постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" постачальнику (постачальникам) послуг комерційного обліку.
За даними AT "ДТЕК Дніпровські електромережі", на якого покладені функції адміністратора комерційного обліку відповідно до положень пункту 11 Постанова НКРЕКП від 14.03.2018 року № 312 ПРРЕЕ, в/ч НОМЕР_1 віднесено до категорії споживачів, постачання електричної енергії яким здійснює постачальник "останньої надії" з 01.12.2020, що підтверджено листом (витяг) з додатком від 03.12.2020 №45637/1001 "Повідомлення оператора системи про споживачів, постачання електричної енергії яким здійснює постачальник "останньої надії" ДПЗД "Укрінтеренерго". Порядковий номер споживача № 76-82.
Листом ДПЗД "Укрінтеренерго" від 03.12.2020 р. № 44/09-0000649 повідомило Військову частину НОМЕР_1 про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії".
Відповідно між Державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" (далі - позивач, Постачальник, ДПЗД "Укрінтеренерго"), яке виконує функції постачальника "останньої надії", діє на підставі ліцензії на постачання електричної енергії споживачу, виданої постановою НКРЕКП від 06.11.2018 р № 1344 та розпорядження Кабінету Міністрів України від 12.12.2018 р № 1023-р, відповідно до ст. 64 Закону України "Про ринок електричної енергії", Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 р № 312 (із змінами) (далі - ПРРЕЕ), та Військовою частиною НОМЕР_1 (далі - відповідач, Споживач, в/ч НОМЕР_1 ) укладений Договір про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" (надалі - Договір) на умовах публічного договору постачання електричної енергії постачальника "останньої надії" та комерційної пропозиції, розробленої з урахуванням вимог Цивільного кодексу України та у відповідності до вимог Закону України "Про ринок електричної енергії", Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 р № 312, по оператору системи розподілу (далі - ОСР) АТ "ДТЕК ДНІПРОВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ".
Відповідно до пункту 2.1 договору за цим договором постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору, що зазначені в додатку 1 до договору (комерційна пропозиція).
Згідно з пунктами 3.1, 3.2 договору постачальник здійснює постачання електричної енергії споживачу з моменту припинення постачання електричної енергії споживачу діючим електропостачальником у випадках, зазначених у пункті 3.2 цієї глави.
Постачальник забезпечує гарантоване та безперервне постачання електричної енергії споживачу протягом всього строку постачання, у разі: банкрутства, ліквідації попереднього електропостачальника; закінчення строку дії ліцензії, призупинення або анулювання ліцензії з постачання електричної енергії споживачам попереднього електропостачальника; невиконання або неналежного виконання попереднім електропостачальником вимог правил ринку, правил ринку "на добу наперед" та внутрішньодобового ринку, що унеможливило постачання електричної енергії споживачам; необрання споживачем нового електропостачальника, зокрема після розірвання договору з попереднім електропостачальником; припинення електропостачальника, не спроможного постачати електричну енергію, про що він повідомив постачальника "останньої надії", споживачів, Регулятора, оператора системи передачі та оператора системи розподілу, відповідно до частини сьомої статті 64 Закону.
В пункті 3.4 договору встановлено, що електрична енергія постачається до електроустановок споживача протягом строку, що не може перевищувати 90 днів. Якщо після закінчення зазначеного строку постачання електричної енергії споживач не розпочав процедуру зміни електропостачальником, постачання електричної енергії на об`єкт призупиняється.
Відповідно до пунктів 3.6, 3.7 договору початок постачання електричної енергії споживачу починається з факту споживання електричної енергії у перший день, наступний за останнім днем постачання електричної енергії попереднім електропостачальником, за відсутності факту відключення, передбаченого ПРРЕЕ.
У разі фактичного споживання електричної енергії за відсутності договору про постачання електричної енергії з іншим електропостачальником умови договору з постачальником "останньої надії" вважаються прийнятими споживачем.
Згідно з пунктами 5.1, 5.2 договору споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами (тарифами), що визначаються відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором, згідно з комерційною пропозицією з постачання електричної енергії постачальником "останньої надії", яка є додатком до цього договору (далі - комерційна пропозиція).
Спосіб визначення ціни (тарифу) за електричну енергію зазначається в комерційній пропозиції постачальника. Для одного об`єкта споживання (площадки вимірювання) визначення ціни за електричну енергію.
Пунктом 5.7 договору визначено, що ціна (тариф) на електричну енергію має зазначатися постачальником у рахунках на оплату спожитої електричної енергії за цим договором, у тому числі у разі її зміни.
Згідно з пунктами 5.8, 5.10 договору розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.
Оплата виставленого постачальником рахунка за цим договором має бути здійснена споживачем в терміни, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів з дати отримання споживачем цього рахунка, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного у комерційній пропозиції, прийнятої споживачем.
Як зазначено в преамбулі комерційної пропозиції № 3 дана комерційна пропозиція є невід`ємним додатком до договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" (далі - договір).
Предмет комерційної пропозиції: постачання електричної енергії, як товарної продукції (код 09310000-5 за ДК 021:2015).
Відповідно до пунктів 1.1, 1.5 - 1.7 розділу 1 комерційної пропозиції № 3 ціна на електричну енергію формується згідно з Порядком формування ціни, за якою здійснюється постачання електричної енергії споживачам постачальником "останньої надії", затвердженим постановою НКРЕКП № 1179 від 05.10.2018 р.. Розрахунковий період - календарний місяць, на який визначається ціна.
Постачальник оприлюднює ціну на кожний розрахунковий період на власному веб-сайті (www.uie.kiev.ua) не пізніше ніж за 1 день до її застосування.
Сторони договору узгодили, що оприлюднені постачальником ціни на його веб-сайті є невід`ємним додатком до цієї комерційної пропозиції.
Постачальник оприлюднює порядок формування ціни на електричну енергію на веб-сайті ДПЗД "Укрінтеренерго" (www.uie.kiev.ua).
В пунктах 4.1, 4.2 розділу 4 комерційної пропозиції № 3 вказано, що споживач сплачує 100% від орієнтовної вартості прогнозованого обсягу споживання електричної енергії за розрахунковий період протягом 5 банківських (робочих) днів з моменту отримання споживачем рахунку.
У разі не отримання рахунку споживач зобов`язується здійснити 100% оплату самостійно (без рахунку) на поточний рахунок постачальника, зазначений у договорі, не пізніше ніж за 1 банківський (робочий) день до початку розрахункового періоду, виходячи з прогнозованого обсягу споживання електричної енергії у розрахунковому періоді та діючої у розрахунковому періоді ціни на електричну енергію.        
Орієнтовна вартість розраховується шляхом множення прогнозованого обсягу споживання електричної енергії на ціну, за якою здійснюється постачання електричної енергії постачальником. Прогнозований обсяг споживання електричної енергії визначається на підставі даних, отриманих постачальником від оператора системи розподілу (передачі).
Остаточний розрахунок за спожиту електричну енергію в розрахунковому періоді здійснюється споживачем на підставі виставленого постачальником рахунку до 14-го (включно) числа місяця, наступного за розрахунковим, розмір якого визначається як різниця між вартістю купованої споживачем електричної енергії, зазначеної в акті купівлі-продажу, та сумарною оплатою споживачем за розрахунковий період з урахуванням ПДВ.
Пунктом 4.3 розділу 4 комерційної пропозиції № 3 встановлено, що рахунки вважаються отриманими споживачем належним чином у разі їх направлення особистим врученням (нарочним), із застосуванням послуг пошти на адресу споживача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та/або на адресу, надану ОС Постачальнику.
Датою отримання таких рахунків буде вважатися дата їх особистого вручення, що підтверджується підписом одержувача на рахунку або супровідному листі, та/або реєстрацією вхідної кореспонденції, або третій календарний день від дати отримання поштовим відділенням зв`язку, в якому обслуговується одержувач (у разі направлення поштою рекомендованим або цінним листом).
У разі направлення рахунків електронною поштою або із застосуванням інших засобів електронного зв`язку, датою отримання таких рахунків буде вважатися дата відправлення постачальником відповідного електронного повідомлення (лист, факс та інше).
Пунктом 16.2 розділу 16 комерційної пропозиції № 3 встановлено, що у випадку надсилання повідомлень і документів електронною поштою сторони договору використовують наступні адреси електронної пошти: постачальника - ІНФОРМАЦІЯ_2; ІНФОРМАЦІЯ_1; споживача - зазначена на веб-сайті споживача та/або надана постачальнику споживачем у будь-який спосіб (офіційним листом, в довільній формі на адресу постачальника, телефонограмою), та/або надана постачальнику оператором системи розподілу (передачі).
Такі документи вважаються направленими однією стороною та офіційно отриманими іншою стороною без додаткового оформлення на паперовому носії.
Відповідно до пункту 4.4 розділу 4 комерційної пропозиції № 3 акт купівлі-продажу електричної енергії (надалі - акт купівлі-продажу) складається на підставі даних про фактичне споживання електричної енергії споживачем, отриманих від ОС.
Обсяг фактично спожитої електричної енергії споживачем визначається оператором системи розподілу, який виконує функції адміністратора комерційного обліку, в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії, а також Тимчасовим порядком визначення обсягів купівлі електричної енергії на ринку електричної енергії електропостачальниками та операторами систем розподілу на перехідний період, затверджений постановою НКРЕКП від 28.12.2018 р. № 2118.
Після завершення розрахункового періоду та отримання даних від ОС розподілу постачальник надсилає на адресу електронної пошти споживача скановану версію акту купівлі-продажу, підписаного зі свого боку.
Споживач в триденний термін після отримання сканованої версії акту купівлі-продажу зі свого боку підписує його та направляє скановану версію акту купівлі-продажу на адресу електронної пошти постачальника.
Оригінал акту купівлі-продажу у двох примірниках надсилається поштою на поштову адресу споживача.
Підписаний з боку споживача один екземпляр оригіналу акту купівлі-продажу в триденний термін повертається на поштову адресу постачальника.
У разі наявності зауважень до акту купівлі-продажу, споживач оформлює протокол розбіжностей, в якому вказує обсяг електричної енергії, по якому є розбіжності. Уповноважені особи постачальника та споживача терміново проводять переговори з метою усунення розбіжностей, при цьому споживач або постачальник залучають оператора системи розподілу для врегулювання спірного питання. У разі якщо сторони договору не дійшли згоди у вирішенні суперечки, споживач вирішує спірне питання в порядку, що визначений Кодексом комерційного обліку електричної енергії та іншими актами законодавства, що регулюють зазначені спірні відносини.
До усунення розбіжностей сторони договору керуються даними, що зазначені в акті купівлі-продажу, з подальшим коригуванням даних після врегулювання розбіжностей.
У разі неповернення споживачем підписаного зі свого боку одного екземпляру оригіналу акту купівлі-продажу у встановлені строки або його не підписання з боку споживача у встановлений термін, документ вважається узгодженим та підтвердженим споживачем та приймається постачальником як узгоджений.
Документом, що підтверджує факт переходу права власності на електричну енергію від постачальника до споживача, є узгоджений сторонами акт купівлі-продажу оформлений відповідно до умов, визначених в цьому розділі.
Пунктом 6.1 розділу 6 комерційної пропозиції № 3 встановлено, що за внесення передбачених умовами договору платежів з порушенням термінів, визначених даною комерційною пропозицією, постачальник має право нарахувати споживачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати. Споживач зобов`язується сплатити пеню на підставі рахунку постачальника.
Згідно з пунктом 7.4 розділу 7 комерційної пропозиції № 3 споживач, який прострочив виконання грошового зобов`язання з оплати електроенергії, на вимогу постачальника зобов`язаний, крім оплати штрафних санкцій та збитків, сплатити суму боргу за електроенергію з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення зобов`язання, а також 15% річних від простроченої суми невиконаного або неналежним чином виконаного зобов`язання.
Сторони домовилися, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язань або неналежне виконання зобов`язань припиняється через один рік від дня, коли зобов`язання мало бути виконаним (пункт 13.1 розділу 13 комерційної пропозиції № 3).
Згідно з пунктом 13.1 договору цей договір приєднання споживача набирає чинності за фактом споживання електричної енергії у перший день, наступний за останнім днем постачання електричної енергії попереднім електропостачальником, за відсутності факту відключення, передбаченого ПРРЕЕ, та діє в частині здійснення розрахунків між сторонами до повного їх здійснення, а в частині постачання електричної енергії його дія не може перевищувати 90 діб.
На виконання Договору постачальника "останньої надії" та на підставі отриманих від ОСР даних (звіт) про фактичне споживання в/ч НОМЕР_1 електричної енергії ДПЗД "Укрінтеренерго" складені Акти купівлі-продажу електроенергії за розрахунковий період грудень 2020 року - січень 2021 року та рахунки на оплату в загальній сумі 1  318  856, 73 грн, а саме: повідомлення (витяг) AT "ДТЕК Дніпровські електромережі" від 09.01.2021 № 734/1001 про звіт фактичного корисного відпуску електричної енергії за грудень 2020 pоку порядковий номер споживача № 62-67, Акт № 003881 купівлі-продажу електроенергії за розрахунковий період грудень 2020 року відповідно до якого відповідачем спожито електричної енергії в обсязі 178 258 кВт/год по 2 класу та рахунок № 000033248509/03/о12/09516 від 11.01.2021 на суму 653 421, 10 грн. 
Зазначений акт і рахунок було надіслано Відповідачу на електронну адресу (ІНФОРМАЦІЯ_3) 13.01.2021 р. згідно витягу з офіційної електронної адреси позивача про надсилання електронного листа. Також Акт і рахунок були направлені поштою та отримані відповідачем 13.01.2021 р. згідно відмітки рекомендованого повідомлення № 0100184457207. Повідомлення (витяг) AT "ДТЕК Дніпровські електромережі" від 25.02.2021  № 7718/1001 про звіт фактичного корисного відпуску електричної енергії за січень 2021 pоку, порядковий номер споживача № 69-74, Акт № 007860 купівлі-продажу електроенергії за розрахунковий період січень 2021 року, відповідно до якого Відповідачем спожито електричної енергії в обсязі 168 182 кВт/год по 2 класу та рахунок № 000033248509/03/О01/13677 від 24.02.2021 р. на суму 665 435, 63 грн.
Зазначений акт і рахунок було надіслано Відповідачу на електронну адресу (ІНФОРМАЦІЯ_3) 26.02.2021 р. згідно витягу з офіційної електронної адреси Позивача про надсилання електронного листа. Також Акт і рахунок були направлені поштою та отримані відповідачем 30.03.2021 згідно відмітки рекомендованого повідомлення № 0100190536704.
Листом AT "ДТЕК Дніпровські електромережі" від 15.06.2021 р. № 24528/1001 повідомили ДПЗД "Укрінтеренерго" про перезавантаження даних MMS платформи і надали корегувальний звіт фактичного корисного відпуску електричної енергії за січень 2021 року в новій редакції, відповідного до даного звіту по споживачу в/ч НОМЕР_1 змінились обсяги спожитої електричної енергії в сторону збільшення на 247 кВт/год в сумі 977, 29 грн.
Листом від 01.09.2021 р. № 44/10-8283/пон ДПЗД "Укрінтеренерго" направило Відповідачу корегувальний Акт № 013891 до акту № 007860 від 31.07.2021 р. купівлі-продажу електроенергії за розрахунковий період січень 2021 pоку, відповідно до якого Відповідачем спожито електричної енергії в обсязі 168 182 кВт/год та 247 кВт/год. (168 429 кВт*год.) по 2 класу та рахунок № 000033248509/03/к01/20074 від 01.09.2021 р. на оплату 666 412, 92 грн.
Вищезазначений лист надіслано на електронну адресу Відповідача ІНФОРМАЦІЯ_3  02.09.2021 р. згідно витягу з офіційної електронної адреси позивача про надсилання електронного листа та направлений поштою та отриманий відповідачем 13.09.2021 згідно відмітки рекомендованого повідомлення № 0100188241071.
Отже, заборгованість Відповідача за поставлену електричну енергію становить 346 687 кВт/год за період грудень 2020 року - січень 2021 року в загальній сумі 1 319 834, 02 грн.
Відповідач порушив свої зобов`язання за договором і не оплатив спожиту електричну енергію у встановлені строки у повному обсязі.
Зазначені обставини і стали причиною звернення Позивача до суду з даними позовом. Крім суми основного боргу в розмірі 1 319 834, 02 грн Позивач просить суд стягнути 15 % річних у розмірі 504 774, 73 грн, пеню у розмірі 205 859, 44 грн та інфляційні втрати в розмірі 519 731, 93 грн.
       За наслідками розгляду позову господарським судом прийнято оскаржуване рішення у даній справі.

8.       Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції
Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а рішення господарського суду залишити без змін, виходячи з наступного.
Предметом розгляду у даній справі є вимога Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" до Військова частина НОМЕР_1 про стягнення заборгованності послуги із забезпечення безперебійного функціонування постачальника «останньої надії».
Частиною першою ст. 4 Закону України "Про ринок електричної енергії"    визначено, що учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах.
Одним із видів договорів, що укладаються для забезпечення функціонування ринку електричної енергії, є договори про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" ( п. 16 ч. 1    ст. 4 Закону України "Про ринок електричної енергії" ).
Відповідно до частини одинадцятої    ст. 64 Закону України "Про ринок електричної енергії"    постачальник "останньої надії" має повідомити споживачу умови постачання, ціни на електричну енергію, а також про право споживача на вибір електропостачальника. Постачальник "останньої надії" зобов`язаний оприлюднити зазначену інформацію на своєму офіційному веб-сайті.
Відповідно до ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків ( ст. 626 ЦК України ).
За договором поставки    продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму ( ч. 1  ст. 712 ЦК України)
Як вірно встановлено судом першої інстанції, з урахуванням наведених норм та за встановлених судом обставин між Позивачем, який виконує функції постачальника "останньої надії", та Відповідачем існують договірні відносини на умовах договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії", зміст якого визначений позивачем на основі Типового договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" та Комерційної пропозиції № 3 до цього договору, що опубліковані на офіційному веб-сайті позивача https://uie.kiev.ua. З огляду на наявний в матеріалах справи договір, та обставини справи, між сторонами виникли правовідносини з поставки електричної енергії.
Згідно з ч.1 ст.173 ГК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Відповідно до    ст. 175 ГК України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Відповідно до ч. 7    ст. 179 ГК України,    господарські договори укладаються за правилами, встановленими    Цивільним кодексом України    з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.
Частиною 1    ст. 627 ЦК України    передбачено, що відповідно до    статті 6 цього кодексу    сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього    Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
У відповідності до    ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ч. ч. 1 - 3    ст. 207 ЦК України,    правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Відповідно до ч. 2    ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Згідно зі    ст. 638 ЦК України,    договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди за всіма істотними умовами. Істотними є умови про предмет договору, а також ті, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до частин 1, 2    ст. 633 ЦК України,  публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору ( частина 5 ст. 633 ЦК України ).
За визначенням, наведеним у частині 1    ст. 634 ЦК України,    договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно зі    ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.
Відповідно до частини 2   ст. 2 Закону України "Про ринок електричної енергії", основні умови діяльності учасників ринку електричної енергії та взаємовідносин між ними визначаються нормативно-правовими актами, що регулюють впровадження цього    Закону, зокрема, кодексом системи передачі, кодексом систем розподілу; правилами роздрібного ринку; іншими нормативно-правовими актами. Кодекс систем розподілу та правила роздрібного ринку затверджуються Регулятором.
Згідно з частиною 5  ст. 2 Закону України "Про ринок електричної енергії", правила роздрібного ринку передбачають, зокрема, загальні умови постачання електричної енергії споживачам, систему договірних відносин між учасниками роздрібного ринку, права та обов`язки учасників ринку, процедуру заміни споживачем постачальника електричної енергії, умови та порядок припинення та відновлення постачання електричної енергії споживачу, процедуру розгляду скарг споживачів, особливості постачання електричної енергії постачальником універсальної послуги, постачальником "останньої надії".
За приписами    ст. 4 Закону України "Про ринок електричної енергії", учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються, зокрема, і договори про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії".
Відповідно до пункту 66 частини 1 ст. 1 Закону України "Про ринок електричної енергії", постачальник "останньої надії" - це визначений відповідно до цього Закону електропостачальник, який за обставин, встановлених цим Законом, не має права відмовити споживачу в укладенні договору постачання електричної енергії на обмежений період часу.
Відповідно до пункту 1.2.9. ПРРЕЕ, постачальник "останньої надії" здійснює постачання електричної енергії на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії", який розробляється постачальником "останньої надії" на основі Типового договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" (додаток 7 до цих Правил) та вважається укладеним у визначених законодавством України та цими Правилами випадках, у разі настання яких споживач безакцептно приймає умови договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії".
За приписами частини першої ст. 64 Закону України "Про ринок електричної енергії", остачальник "останньої надії" надає послуги з постачання електричної енергії споживачам у разі: 1) банкрутства, ліквідації попереднього електропостачальника; 2) завершення строку дії ліцензії, зупинення або анулювання ліцензії з постачання електричної енергії споживачам попереднього електропостачальника; 3) невиконання або неналежного виконання електропостачальником правил ринку, правил ринку "на добу наперед" та внутрішньодобового ринку, що унеможливило постачання електричної енергії споживачам; 4) необрання споживачем електропостачальника, зокрема після розірвання договору з попереднім електропостачальником; 5) в інших випадках, передбачених правилами роздрібного ринку.
Згідно частин 6-10 ст. 64 Закону України "Про ринок електричної енергії",    постачальник "останньої надії" здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, на умовах типового договору постачання електричної енергії постачальником "останньої надії", що затверджується Регулятором, та є публічним договором приєднання. Постачальник "останньої надії" оприлюднює відповідний договір на своєму офіційному веб-сайті.
Електропостачальник, неспроможний постачати електричну енергію, має повідомити про дату припинення постачання електричної енергії постачальника "останньої надії", споживачів, Регулятора, оператора системи передачі та оператора системи розподілу.
Постачальник "останньої надії" здійснює постачання з моменту припинення постачання електричної енергії попереднім електропостачальником. Договір постачання електричної енергії між постачальником "останньої надії" і споживачем вважається укладеним з початку фактичного постачання електричної енергії такому споживачу.
Постачальник "останньої надії" постачає електричну енергію споживачу протягом строку, що не може перевищувати 90 днів. Після завершення зазначеного строку постачальник "останньої надії" припиняє електропостачання споживачу.
Порядок заміни електропостачальника на постачальника "останньої надії" визначається правилами роздрібного ринку.
За умовами п. 3.4.3 ПРРЕЕ, постачальник "останньої надії" постачає електричну енергію споживачу за ціною, що формується ним відповідно до затвердженої Регулятором методики (порядку), та включає, зокрема, ціну купівлі електричної енергії на ринку електричної енергії, ціну (тариф) на послуги постачальника "останньої надії", ціни (тарифи) на послуги оператора системи передачі та оператора системи розподілу відповідно до укладених договорів про надання відповідних послуг. Ціни, за якими здійснюється постачання електричної енергії постачальником "останньої надії", мають бути економічно обґрунтованими, прозорими та недискримінаційними і не повинні перешкоджати конкуренції на ринку електричної енергії. Ціна (тариф) на послуги постачальника "останньої надії" визначається за результатами конкурсу.
Отже, аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку, що    у разі настання обставин, визначених у частині першій    ст. 64 Закону України "Про ринок електричної енергії",    постачальник "останньої надії" надає послуги з постачання електричної енергії та, відповідно до пункту 66 частини першої    статті 1 цього Закону,    не має права відмовити споживачу в укладенні договору постачання електричної енергії на обмежений період часу, а факт приєднання до публічного договору постачання електричної енергії від постачальника "останньої надії" відбувається по факту споживання електричної енергії без укладення договору з іншим електропостачальником.
Відповідно до частини 1 та 2    ст. 45 Закону України "Про ринок електричної енергії", розподіл електричної енергії здійснюється оператором системи розподілу. Діяльність з розподілу електричної енергії підлягає ліцензуванню відповідно до законодавства. Оператор системи розподілу надає послуги з розподілу електричної енергії на недискримінаційних засадах відповідно до цього    Закону, кодексу систем розподілу та інших нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії.
За умовами п. 1.2.6. ПРРЕЕ, оператор системи, який здійснює розподіл (передачу) електричної енергії безпосередньо до електроустановок споживача, отримує плату за послуги з розподілу (передачі) електричної енергії або від споживача, або від електропостачальника за вибором споживача (крім постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг або "останньої надії"). Вибір споживача зазначається в договорі про постачання електричної енергії споживачу (обраній споживачем комерційній пропозиції). У разі постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг або "останньої надії" послугу з розподілу (передачі) електричної енергії для потреб споживачів, електроустановки яких приєднані на території діяльності відповідного оператора системи, оплачує відповідний електропостачальник за усією сукупністю зазначених споживачів, постачання яким здійснює постачальник універсальних послуг або "останньої надії". При цьому ціни на електричну енергію, що постачається споживачам постачальниками універсальних послуг та "останньої надії", включають, у тому числі, ціни (тарифи) на послуги оператора системи передачі та оператора системи розподілу відповідно до укладених договорів про надання відповідних послуг.
Згідно з п. 10 ПРРЕЕ, до запуску електронної платформи Датахаб адміністратора комерційного обліку функції адміністратора комерційного обліку на роздрібному ринку електричної енергії, у тому числі адміністрування процедури зміни постачальника електричної енергії у межах території ліцензованої діяльності, виконує відповідний ОСР.
Ліцензійними умовами провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії, що затверджені Постановою НКРЕКП від 27.12.2017 р. № 1470, а саме пп. 29 п.2.2. встановлено, що при    провадженні ліцензованої діяльності ліцензіат повинен дотримуватися таких організаційних вимог, зокрема, надавати учасникам ринку інформацію, необхідну для виконання ними функцій на ринку, в обсягах та порядку, визначених правилами ринку, кодексом системи передачі, кодексом систем розподілу, кодексом комерційного обліку та іншими нормативно-правовими актами, що регулюють функціонування ринку електричної енергії.
Так, в матеріалах справи наявні Звіти про фактичне споживання в/ч НОМЕР_1 електричної енергії ДПЗД "Укрінтеренерго" ДПЗД "Укрінтеренерго", які приєднані до електричних мереж або відносяться до території ліцензованої діяльності оператора системи розподілу (передачі) АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі" у грудні 2020 року та січні 2021 року. Також Позивачем були направлені Відповідачу Акти купівлі-продажу електроенергії за розрахунковий період  та рахунки, що підтверджується матеріалами справи. 
Під час розгляду справи в суді першої інстанції, Відповідач обставину отримання вищевказаних рахунків від Позивача не заперечив, а також не спростував вірність здійснених Позивачем розрахунків.
В цей же час, в матеріалах справи відсутні докази здійснення Відповідачем оплати вартості отриманої у спірному періоді електроенергії.
Перевіривши розрахунок наданий Позивачем, господарський суд дійшов обгрунтованого висновку, що позовні вимоги Позивача щодо стягнення з Відповідача заборгованості за поставлений природний газ у розмірі 1    319    834, 02 грн підлягають задоволенню у повному обсязі. 
При цьому, судом першої інстанції була надана належна оцінка доводам Скаржника, викладеним в апеляційній скарзі.
Так, Військова частина посилалася на те, що 28.01.2020 р. між ними та ТОВ "Дніпровські енергетичні послуги" було укладено договір № 061521 на постачання електричної енергії, який на думку відповідача укладений до 31.12.2023 р.. Проте, відповідно до пункту 12.1 вищезазначеного договору, договір набирає чинності з дати його підписання та діє по 31.12.2020 р, якщо інше не встановлено комерційною пропозицією, а в частині проведення розрахунків - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором.  В той же час, доказів наявності доказі укладання додаткових угод щодо продовження строку дії договору або укладання нового договору на постачання електричної енергії  з ТОВ "Дніпровські енергетичні послуги" Відповідач не надав.
Крім того, Позивач отримує всю інформацію про споживачів, які стали споживачами ДПЗД "Укрінтеренерго" від ОСР, оскільки згідно з ч. 8 ст. 64 Закону України "Про ринок електричної енергії", постачальник "останньої надії" здійснює постачання з моменту припинення постачання електричної енергії попереднім електропостачальником.
Відповідно до пункту 1.2.15 Правил № 312, для договорів, які укладаються шляхом приєднання до умов договору, укладення договору можливе шляхом підписання заяв-приєднань, оплати виставленого рахунку,    споживання будь-якого обсягу електричної енергії    (за умови відсутності направлених заперечень щодо договірних умов в цілому чи частково) через особистий кабінет в електронній формі (в установленому законодавством порядку).    Постачальник "останньої надії" повідомляє споживача про умови постачання, ціну на електричну енергію, а також про право споживача на вибір електропостачальника шляхом оприлюднення зазначеної у цьому пункті інформації на своєму офіційному веб-сайті (пункт 3.4.1 Правил № 312), 
Отже, у системному зв`язку зазначених норм, договір про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.
Щодо посилання Скаржника, що Відповідач є постачальником електричної енергії для населення, то господарський суд обгрунтовано зазначив, що відповідно до Порядку формування ціни, за якою здійснюється постачання електричної енергії споживачам постачальником "останньої надії", затверджено постановою НКРЕКП від 05.10.2018 р. № 1179 та наданих Звітів про фактичне споживання в/ч НОМЕР_1 електричної енергії ДПЗД "Укрінтеренерго" ДПЗД "Укрінтеренерго", які приєднані до електричних мереж або відносяться до території ліцензованої діяльності оператора системи розподілу (передачі) АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі" у грудні 2020 року та січні 2021 року, Позивачем було нараховано суму спожитої електроенергії Відповідачем.
Так, відповідно до ст. 63 Закону України "Про ринок електричної енергії" універсальні послуги надаються постачальником таких послуг виключно побутовим та малим непобутовим споживачам. Постачальник універсальних послуг не може відмовити побутовому та/або малому непобутовому споживачу, який знаходиться на території здійснення його діяльності, в укладенні договору постачання електричної енергії.
Відповідно до пункту 7 постанови № 312 від 14.03.2018 р. "Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії" договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії (за умови надання рахунка постачальником універсальної послуги), або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.
Оскільки, до споживання електричної енергії відноситься не лише військова частина НОМЕР_1 , як юридична особа, а і споживачі, об`єднані шляхом утворення юридичної особи, житлово-експлуатаційні організації, то Відповідач повинен був скористатися своїм правом та звернутися до Постачальника універсальних послуг, в даному випадку ТОВ "Дніпровські енергетичні послуги", для укладання належного договору, адже Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" не надає послуги даній категорії споживачів в рамках договору "останньої надії".
Однак, доказів звернення Відповідача до постачальника універсальних послуг про укладання відповідного договору та/або повідомлення ДПЗД "Укрінтеренерго" про наявні обставини в/ч НОМЕР_1 не надано.
ДПЗД "Укрінтеренерго", відповідно до положень законодавства в сфері енергетики, здійснює діяльність з постачання електричної енергії споживачу виключно як постачальник "останньої надії", а тому виконувати функцію постачальника універсальних послуг, в тому числі застосовувати у своїй діяльності тарифи постачальника універсальних послуг, не має жодних правових підстав.
З огляду на викладене, оцінивши усі наявні в матеріалах справи докази як кожен окремо, так і у їх сукупності, колегія суддів апеляційного суду погоджується з судом першої інстанції, що    позовні вимоги    є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до положень ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Ст. 611 ЦК України    передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Згідно з ч. 2 ст. 218 ГК України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність.
Відповідно до ч. 1 ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.
У сфері господарювання, згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 ГК України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Відповідно    ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до частини 2 ст. 551 ЦК України    якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Відповідно до    ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. За    ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань"    розмір пені, передбачений    статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Пунктом 6.1 розділу 6 комерційної пропозиції № 3 встановлено, що за внесення передбачених умовами договору платежів з порушенням термінів, визначених даною комерційною пропозицією, постачальник має право нарахувати споживачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати. Споживач зобов`язується сплатити пеню на підставі рахунку постачальника.
Сторони домовилися, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язань або неналежне виконання зобов`язань припиняється через один рік від дня, коли зобов`язання мало бути виконаним ( пункт 13.1 розділу 13 комерційної пропозиції № 3).
У зв`язку з несвоєчасним виконанням Відповідачем своїх зобов`язань щодо оплати орендних платежів, Позивачем останньому нараховано пеню у розмірі 205 859, 44 грн, з яких за період з 21.01.2021 по 20.01.2022 у сумі 100 591, 05 грн, з 06.03.2021 по 20.09.2022 у сумі 54 219, 33 грн, з 21.09.2021 по 23.02.2022 у сумі 51 049, 06 грн.
Враховуючи те, що факт порушення зобов`язання підтверджений належними та достатніми доказами, а також враховуючи, що сторони у договорі передбачили стягнення пені у разі прострочення сплати поставленої електроенергії, господарський суд дійшов обгрунтованого висновку про наявність підстав щодо стягнення пені.
Частиною другою    ст. 625 ЦК України    передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно з пунктом 7.4 розділу 7 комерційної пропозиції № 3 споживач, який прострочив виконання грошового зобов`язання з оплати електроенергії, на вимогу постачальника зобов`язаний, крім оплати штрафних санкцій та збитків, сплатити суму боргу за електроенергію з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення зобов`язання, а також 15% річних від простроченої суми невиконаного або неналежним чином виконаного зобов`язання. 
Позивач заявив до стягнення 15% річних у розмірі 504    774, 73 грн, з яких за період з 21.01.2021 по 31.08.2023 на суму 255    908, 35 грн, з 06.03.2021 по 20.09.2021 на суму 54 419, 87 грн, з 21.09.2021 по 31.08.2023 на суму 194    446, 51 грн 
Перевіркою судом наданого розрахунку 15% річних судом арифметичних помилок виявлено не було.
Позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача інфляційних втрат в загальному розмірі 519    731, 93 грн, з яких за період з 21.01.2021 по 31.08.2023 на суму 267    442, 75 грн, з 06.03.2021 по 20.09.2021 на суму 33    888, 92 грн, з 21.09.2021 по 31.08.2023 на суму 218    400, 26 грн.
Суд, перевіривши наданий Позивачем розрахунок, доходить висновку, що позовні вимоги Позивача щодо стягнення з Відповідача інфляційних втрат у розмірі 519    731, 93 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Разом з тим, реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України   щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, врахувавши баланс інтересів сторін з урахуванням встановлених обстави справи та не допущення фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав, суд першої інстанції зменшив: розмір пені на 90% з обґрунтованої до стягнення суми 205    859, 44 грн пені до суми 20   585, 94 грн.; суму 15 % річних на 90 % до 50    477, 47 грн, оскільки у сукупності сума інфляційних втрат та сума 15 % ( 1    024    506,66 грн, що становить 77, 62 % від основної суми заборгованості) є надмірним тягарем для Відповідача.
Рішення суду в частині зменшення штрафних санкцій не оскаржується, тому в апеляційному порядку не розглядається. Разом з цим, наведені обставини спростовують доводи Скаржника в частині не врахування судом першої інстанції положення Відповідача у частині нарахування штрафних санкцій.
Підсумовуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що висновки суду   першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами.
      Викладені у апеляційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування        рішення   місцевого господарського суду,     оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на неправильному тлумаченні Скаржником норм матеріального та процесуального права, що в сукупності виключає можливість задоволення апеляційної скарги Військової частини НОМЕР_1 .

9.      Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" ( Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 р. ).
Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
У даній справі суд дійшов висновку, що Скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р." Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.
Отже, доводи заявника апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанцій під час прийняття оскаржуваного процесуального документу не знайшли свого підтвердження.
За змістом ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Згідно із ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги  в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення   підлягає  залишенню без змін.

10.   Судові витрати.
У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Скаржника.
На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської  області від 05.03.2024 р. у справі               № 904/5546/23 залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право  касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено ст. ст. 286-289 ГПК України.     

          Повний текст постанови складено  05.07.2024 р.

Головуючий суддя                                                             І.М. Кощеєв

Суддя                                                                                    М.О. Дармін

Суддя                                                                                    О.В. Чус