справа № 376/303/21
головуючий у суді І інстанції Коваленко О.М.
провадження № 22-ц/824/3016/2024
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.

ПОСТАНОВА
Іменем України
05 червня 2024 року                                                                        м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді: Мостової Г.І.,
суддів: Березовенко Р.В., Лапчевської О.Ф.,
за участі секретаря судового засідання Лазоренко Л.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сквирського районного суду Київської області від 08 серпня 2023 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення від справа на спадкування, -
в с т а н о в и в :
У лютому 2021 року ОСОБА_2 звернулася до Сквирського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 , у якому просила:
усунути ОСОБА_1 від права на спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
визнати за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку площею 3,2730 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Пищиківської сільської ради, кадастровий номер 322 408 5600:07:018:0025, яка посвідчена Державним актом на право власності на земельну ділянку Серія ЯА 480577 від 23 січня 2007 року, у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/6 частини земельної ділянки площею 3,2729 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Пищиківської сільської ради, кадастровий номер 322 408 5600:07:014:0018, яка посвідчена свідоцтвом про право на спадщину № 1701 від 18 жовтня 2018 року, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_2 є рідною внучкою ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідач ОСОБА_1 є тіткою позивачки та дочкою померлої ОСОБА_3 .
Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, яка складається із:
земельної ділянки площею 3,2730 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Пищиківської сільської ради, кадастровий номер 322 408 5600:07:018:0025, яка посвідчена Державним актом на право власності на земельну ділянку Серія ЯА 480577 від 23 січня 2007 року;
1/6 частини земельної ділянки площею 3,2729 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Пищиківської сільської ради, кадастровий номер 322 408 5600:07:014:0018, яка посвідчена Свідоцтвом про право на спадщину № 1701 від 18 жовтня 2018 року.
Після смерті ОСОБА_3 позивачка лише після звернення до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини довідалася, що відповідачем подано нотаріальна заява за місцем відкриття спадщини № 2656 від 12 листопада 2020 року про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 . 
У свою чергу, позивачка постійно проживала зі спадкодавцем, доглядала за нею, купувала ліки, відвозила до лікарні, оскільки ОСОБА_3 тяжко хворіла та знаходилася в безпорадному стані.
Натомість ОСОБА_1 не вчиняла жодних дій щодо ОСОБА_3 , а саме: не надавала матеріальної допомоги на лікування останньої, не допомагала в догляді за померлою.
Враховуючи тривале ухилення відповідача від надання допомоги спадкодавцю, ОСОБА_2 була вимушена запозичувати грошові кошти на ліки та достатнє харчування для бабусі; заощаджувати для себе на харчуванні, одязі; працювати неповний робочий день.
Позивачка вважає, що відповідач під час тяжкої хвороби своєї матері, яка була у безпорадному стані, мала можливість, але свідомо ухилялася від надання спадкодавцю будь-якої матеріальної допомоги та моральної підтримки, що можуть також підтвердити свідки.
Крім того під час звернення до нотаріальної контори протягом шестимісячного строку для отримання свідоцтва на спадщину, нотаріус усно відмовив ОСОБА_2 у видачі свідоцтва на спадщину, оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів та порекомендував звернутися до суду.
 
Позивачка вказує, що інші спадкоємці за законом - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відмовилися від належної їм частки у спадщині, яка залишилася після смерті ОСОБА_3 , про що свідчать додані до матеріалів справи відповідні заяви.
 
Рішенням Сквирського районного суду Київської області від 08 серпня 2023 року позов ОСОБА_2 задоволено в повному обсязі.
Усунуто ОСОБА_1 від права на спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Визнано за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку площею 3,2730 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Сквирської міської ради, колишня територія Пищиківської сільської ради Сквирського району Київської області, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯА №480577 від 23 січня 2007 року, кадастровий номер: 3224085600:07:018:0025, у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/6 частини земельної ділянки площею 3,2729 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Сквирської міської ради, колишня територія Пищиківської сільської ради Сквирського району Київської області, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1669973532240, номер запису про право власності - 28424274 від 18 жовтня 2018 року, кадастровий номер: 3224085600:07:014:0018, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_2 постійно проживала зі спадкодавцем, доглядала за нею, купувала ліки, продукти харчування, відвозила до лікарні, оскільки ОСОБА_3 тяжко хворіла та знаходилася в безпорадному стані. Відповідач ОСОБА_1 не вчиняла жодних дій по відношенню до ОСОБА_3 : не надавала матеріальної допомоги на лікування останньої, не допомагала в догляді за померлою. Відповідачем не надано доказів на спростування указаних обставин.
 
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Сквирського районного суду Київської області від 08 серпня 2023 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
 
В апеляційній скарзі відповідач зазначила, що вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред`явлена особою, для якої таке усунення зумовлює пов`язані зі спадкуванням права. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві характеризується умисною формою вини. Спадкоємець повинен мати матеріальну та фізичну змогу надавати допомогу спадкодавцю, який її потребує. Для усунення від спадкування потрібно довести, що спадкодавець просив допомогу саме у спадкоємця. Підлягає з`ясування судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.
Також в апеляційній скарзі відповідач посилається на висновки Верховного Суду, які викладені у справах № 202/7582/18, № 314/3460/20, № 296/12034/18, № 308/4006/18, № 750/2766/21.
 
Позивач, повідомлена належним чином про розгляд справи у суді апеляційної інстанції, не скористалася своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не направила.
 
Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Соловей О.П. у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.
Позивач ОСОБА_2 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги.
 
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, дійшла висновку про таке.
Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_1 , актовий запис № 141 (а.с. 11).
Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на майно, а саме:
земельної ділянки площею 3,2730 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Пищиківської сільської ради, кадастровий номер 322 408 5600:07:018:0025, яка посвідчена Державним актом на право власності на земельну ділянку Серія ЯА 480577 від 23 січня 2007 року (а.с. 10).
1/6 частини земельної ділянки площею 3,2729 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Пищиківської сільської ради, кадастровий номер 322 408 5600:07:014:0018, яка посвідчена Свідоцтвом про право на спадщину № 1701 від 18.10.2018 року та копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності Індексний номер: 141 725 353 (а.с. 9).
 
З матеріалів спадкової справи № 344/2020, відкритої Сквирською районною державною нотаріальною конторою Київської області після смерті ОСОБА_3 , вбачається, що 
16 жовтня 2020 року Сквирською районною державною нотаріальною конторою Київської області прийнято заяву внучки ОСОБА_3 - ОСОБА_2 про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 за законом (а.с. 34 зі звороту).
21 листопада 2020 року Сквирською районною державною нотаріальною конторою Київської області прийнято заяву доньки ОСОБА_3 - ОСОБА_1 про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 за законом (а.с. 34).
Інші спадкоємці за законом після померлої ОСОБА_3 , а саме: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 відмовились від прийняття спадщини, що підтверджується їх письмовими заявами, які містяться в матеріалах Спадкової справи № 344/2020 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 (а.с. 35,36).
 
З довідки від 05 жовтня 2020 року № 1414, яка видана Виконавчим комітетом Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживала і була зареєстрована у АДРЕСА_1 - до дня смерті, за цією адресою на день смерті спадкодавця була зареєстрована та проживала ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , онука (а.с. 16).
Відповідно до довідки від 29 січня 2021 року № 86/02-35, яка видана Пищиківським старостинським округом № 3 Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, яка є правонаступником Пищиківської сільської ради, вбачається, що за відомостями погосподарської книги № 7 ОСОБА_7 була знята з реєстрації 14 листопада 1984 року за адресою АДРЕСА_1 . По теперішній час не проживає (а.с. 17).
 
Згідно з довідкою від 29 січня 2021 року № 85/02-35, яка видана Пищиківським старостинським округом № 3 Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, яка є правонаступником Пищиківської сільської ради Сквирського району Київської області, вбачається, що ОСОБА_2 похоронила за власні кошти свою бабусю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 18).
 
З виписного епікризу № 666/1947, складеного КНП Білоцерківської районної ради «Білоцерківська центральна районна лікарня», вбачається, що ОСОБА_3 перебувала на стаціонарному лікуванні у терапевтичному відділенні КНП Білоцерківської районної ради «Білоцерківська центральна районна лікарня» з 21 травня 2020 року по 02 червня 2020 року з діагнозом: ішемічна хвороба серця, ішемічна хвороба ІІ ст., постійна форма фібриляції передсердя, блокада ЛНПГ, правобічний плевральний випіт (а.с. 24).
Допитаний в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_8 суду пояснив, що він мешкає за адресою: АДРЕСА_2 і є сусідом позивачки ОСОБА_2 , а також він знайомий з відповідачкою ОСОБА_1 , яка є дочкою померлої та була присутня на її похованні. За померлою догляд здійснювала тільки онука ОСОБА_2 , витрачала свої особисті кошти на ліки та лікування. Також свідку відомо, що за три дні до смерті ОСОБА_3 перебувала в безпорадному стані і зовсім не рухалась.
Допитана у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_4 суду повідомила, що позивачка є її рідною сестрою, а відповідач є її рідною тіткою, померла є її бабою. Баба ОСОБА_3 у 2020 році дуже захворіла і догляд за нею здійснювала її сестра - позивач у справі. Також свідок та її чоловік допомагали ОСОБА_9 завозити бабу до лікарні. Свідку відомо, що ОСОБА_9 позичала гроші на лікування у ОСОБА_10 та у ОСОБА_11 . Після виписки з лікарні баба ОСОБА_3 почувала себе погано, сестра одягала їй памперси та баба не могла вже ходити. Рідна дочка - відповідач у справі до матір не відвідувала та грошові кошти на лікування і догляд не надавала. За життя баба скаржилась свідку, що її не відвідує рідна дочка.
Допитана у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_12 суду повідомила, що вона є сусідкою позивачки ( АДРЕСА_3 ). Відповідачка відвідувала свою матір один або два рази на рік. У 2020 році ОСОБА_3 повідомляла свідку, що до неї приїжджала дочка один раз. Бажанням померлої було залишити у спадок земельні ділянки своїм онукам Кості та ОСОБА_9.
 
Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
У справі, яка переглядається, зміст апеляційної скарги ОСОБА_1 містить лише посилання на висновки Верховного Суду, які викладені у справах № 202/7582/18, № 314/3460/20, № 296/12034/18, № 308/4006/18, № 750/2766/21, без прив`язки до конкретних обставин указаної справи та порушень норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права, які на думку відповідача допущено судом першої інстанції під час розгляду цієї справи та ухвалення оскаржуваного рішення.
Статтею 3 ЦПК України передбачено, що основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема змагальність сторін, диспозитивність.
Апеляційний суд враховує те, що одним з основних аспектів обґрунтованості рішення суду згідно з практики Європейського суду є необхідність продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Така позиція наведена у рішенні у справах «Серявін та інші проти України», «Проніна проти України», з них випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції.
Однак апеляційна скарга відповідача за своїм змістом не містить жодного посилання на те, у чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість рішення (неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, та (або) неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок необґрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження чи оцінки, неподання доказів з поважних причин та (або) неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин тощо).
Так, посилаючись на неврахування судом першої інстанції висновків Верховного Суду, окремі абзаци із яких зазначені в апеляційній скарзі, відповідачем зокрема зазначено про те, що спадкоємець повинен мати матеріальну та фізичну змогу надавати допомогу спадкодавцю, який її потребує.
Однак при цьому ОСОБА_1 жодним чином не зазначено чи підтверджує чи заперечує вона наявність у неї матеріальної та фізичної змоги надавати допомогу спадкодавцю ОСОБА_3 .
Посилаючись на те, що для усунення від спадкування потрібно довести, що спадкодавець просив допомогу саме у спадкодавця,  ОСОБА_1 не зазначила, чи зверталася  ОСОБА_3 до неї за допомогою, однак також в апеляції не зазначено і заперечень відповідача щодо такого звернення спадкодавця до неї за допомогою.
Умови для усунення відповідачки від права на спадкування за законом передбачені частиною 5 статті 1224 ЦК України.
Суд першої інстанції, задовольняючи позов ОСОБА_2 про усунення ОСОБА_1 від права на спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , дійшов висновку про наявність умов, передбачених частиною 5 статті 1224 ЦК України.
Апеляційний суд з урахуванням принципу диспозитивності, частини 1 статті 367 ЦПК України щодо меж межі розгляду справи судом апеляційної інстанції, та змісту апеляційної скарги, яка не містить посилань на незаконність і (або) необґрунтованість рішення суду із прив`язкою до обставин цієї справи, не може відшукувати підстави для скасування рішення суду першої інстанції, зокрема перевіряючи із власної ініціативи наявність умов, передбачених частиною 5 статті 1224 ЦК України.
Застосування принципу jura novit curia («суд знає закон») не є безмежним, оскільки за умов необґрунтованості апеляційної скарги апеляційному суду слід зважати на принцип диспозитивності, змагальності та рівності сторін.
Також за відсутності таких доводів апеляційної скарги апеляційний суд не вбачає можливості встановлення релевантності висновків Верховного Суду, наведених відповідачем в апеляції, обставинам цієї справи, а також не вбачає підстав для перевірки з власної ініціативи відповідності висновків суду першої інстанції у цій справі зазначеним висновкам Верховного Суду.
Апеляційний суд зауважує, ОСОБА_1 скористалася своїм правом на правову допомогу, представництво її інтересів під час розгляду справи судом апеляційної інстанції здійснював адвокат, кожна сторона, зокрема і відповідач, сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а апеляційний суд розглядає справу у межах доводів та вимог апеляційної скарги.
 
Відповідно до частини 4 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Під час розгляду цієї справи апеляційним судом не встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права, а тому підстави для виходу за межі доводів та вимог апеляційної скарги відсутні.
Апеляційний суд не може на порушення принципу диспозитивності самостійно відшукувати підстави для скасування рішення суду першої інстанції.
 
Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, правильності висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному судовому рішенні, вони не спростовують, а тому відхиляються апеляційним судом у зв`язку з їх необґрунтованістю.
Підстави для скасування рішення суду першої інстанції у суду апеляційної інстанції відсутні.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Сквирського районного суду Київської області від 08 серпня 2023 року без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.   
 
Дата складення повного судового рішення 05 серпня 2024 року.

 
 
Головуючий                                                              Г.І. Мостова
 
Судді                                                                                              Р.В. Березовенко
 
                                                                                              О.Ф. Лапчевська