ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2024 року
м. Хмельницький

Справа № 686/24892/18
Провадження № 22-ц/4820/1352/24

Хмельницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Корніюк А.П. (суддя – доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І., секретар судового засідання Демчук В.М.
за участю представника позивача адвоката Шустіної Л.О., представника відповідача адвоката Крука А.С.
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №686/24892/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою в його інтересах адвокатом Шустіною Ларисою Олександрівною, на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 квітня 2024 року (суддя Приступа Д.І., повне судове рішення складено 29 квітня 2024 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів.
Заслухавши доповідача, пояснення представників учасників справи, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

В жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом і в підтвердження вимог вказував, що 15.05.2018 між ним та ОСОБА_3 (правонаступником якого є ОСОБА_2 ) було укладено договір позики, за яким позивач передав ОСОБА_3 (правонаступником якого є ОСОБА_2 ) грошові кошти в сумі 13000 доларів США, а останній зобов`язався продати йому частину власного будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_1 до 10 липня 2018 року або повернути отримані грошові кошти. Проте, свої зобов`язання ОСОБА_3 (правонаступником якого є ОСОБА_2 ) не виконав, частину будинку та земельну ділянку не продав і борг не повернув. А тому, ОСОБА_1 просив суд стягнути з ОСОБА_3 (правонаступником якого є ОСОБА_2 ) 13000 доларів США, що еквівалентно 365 040 грн.
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 червня 2019 року зупинено провадження у справі до залучення до участі у справі правонаступника відповідача ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 лютого 2020 року поновлено провадження у справі.
В травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із уточненою позовною заявою, в якій зазначав, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідача ОСОБА_3 спадщину прийняв його син ОСОБА_2 , а тому і просив суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь 13000 доларів США, що еквівалентно 365 040 грн.
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 серпня 2021 року накладено арешт на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .
Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 серпня 2022 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 13 000 доларів США, що еквівалентно 365 040 грн та судові витрати в сумі 3650,41 грн. 
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 лютого 2023 року заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 серпня 2022 року скасовано, справу призначено до розгляду.
В березні 2023 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про зміну предмету позову, в якій посилався на те, що зі змісту розписки вбачається, що ОСОБА_3 (правонаступником якого є ОСОБА_2 ) отримав від позивача грошові кошти у сумі 13000 доларів США в якості попередньої оплати за продаж нерухомого майна, тобто отримані кошти є саме авансом. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, а ОСОБА_2 відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.06.2019 успадкував після смерті батька ОСОБА_4 1/2 частку у праві власності на житловий будинок з належними до нього надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач зауважує, що 03.06.2019 він звернувся до приватного нотаріуса Нагорної Т.В. з повідомленням-претензією до спадкоємців, які приймуть спадщину. А тому ОСОБА_1 просив стягнути з ОСОБА_2 13 000 доларів США, що еквівалентно 365 040 грн, в межах вартості спадкового майна.
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 червня 2023 року, з врахуванням ухвали Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 червня 2023 року, по справі призначено судову будівельно-технічну експертизу. Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.
Постановою Хмельницького апеляційного суду від 24 серпня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 червня 2023 року про призначення експертизи скасовано. Клопотання ОСОБА_1 про призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи залишено без задоволення. Справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 квітня 2024 року в задоволені позову відмовлено.
Не погоджуючись із цим рішенням суду, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Шустіна Л.О., оскаржив його в апеляційному прядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. 
Так, позивач посилається на те, що судом не надано належної оцінки як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо, також не мотивовано, який доказ відхилено або враховано судом, жодним чином в рішенні від 18.04.2024 не описано доказів, що долучені до матеріалів справи майже за шість років розгляду справи в суді. Зокрема, це такі докази як: копія заяви про надання відомостей з ДЗК; витяг з ДЗК про земельну ділянку; кадастровий план земельної ділянки з описом меж; поземельна книга; копія договору на право будівництва будинку і безстрокового користування земельною ділянкою з додатками; інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; численні відповіді на адвокатські запити. 
Також, позивач зауважує, що отримані ОСОБА_3 від ОСОБА_1 кошти є авансом, який є способом платежу, він виконує функцію попередньої оплати, яка підлягає поверненню у випадку невиконання зобов`язання. 
ОСОБА_1 вказує на те, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.06.2019 ОСОБА_2 успадкував після смерті батька ОСОБА_4 1/2 частину житлового будинку з належними до нього надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 . І судом не звернуто уваги на той факт, що відповідно до висновку експерта №51/20 від 29.10.2020 вартість 1/2 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , при загальній площі 82,3 кв.м. у ринковій вартості домоволодіння становить 167098 грн, але до спадкової маси увійшли також і надвірні будівлі (а саме, хлів з цегли, гараж з цегли, погріб з бетону, вбиральня з цегли, огорожа), а також і земельна компонента, оскільки земельні поліпшення – житловий будинок та господарські будівлі і споруди нерозривно пов`язані із земельною ділянкою, які не були окремо оцінені та враховані.
Крім того, позивач зазначає, що рішенням від 07.07.1948 було відведено земельну ділянку у розмірі 600 кв.м. для будівництва житлового будинку, частина якого є спадковим майном, що підтверджується договором на право будівництва будинку та безстрокового користування земельною ділянкою від 08.08.1949. А перехід майнових прав до іншої особи зумовлює перехід до неї і прав на ту частину земельної ділянки, на якій безпосередньо розташований об`єкт нерухомості, та частина земельної ділянки, яка необхідна для обслуговування. ОСОБА_1 вважає, що ОСОБА_2 успадкував також і майнове право на частину земельної ділянки, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .
Зважаючи на викладене, ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Шустіна Л.О., просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. 
У відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Крук А.С., погоджується із висновками суду першої інстанції та просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити. Так, відповідач зазначає, що відповідно до змісту розписки, ОСОБА_2 не отримував грошові кошти від ОСОБА_1 , у договірні відносини не вступав і, відповідно, не брав на себе зобов`язання повертати грошові кошти ОСОБА_1 за договором. 
Крім цього, враховуючи зміст розписки, з її змісту не можна дійти висновку про отримання саме грошових коштів ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу, а відповідно відсутні підстави для вирішення спору, що виникають із договорів. ОСОБА_2 зауважує, що оскільки позивач надав ОСОБА_3 грошові кошти в рахунок платежу за договором купівлі-продажу, тому така сума коштів є завдатком. При чому, основною умовою повернення коштів є встановлення вини особи, що ухилилась від укладення основного договору. 
Відповідач посилається на те, що представник ОСОБА_1 подав уточнення до первісного позову від 24.05.2021 та простив стягнути з ОСОБА_2 грошові кошти, які ОСОБА_3 отримані як безпідставні, тобто самостійно визначив нову підставу позову. В свою чергу, така підстава позову (отримання та збереження коштів без достатньо правової підстави) не могла бути задоволена, оскільки правовідносини, що виникли між сторонами судового процесу, виникли після смерті ОСОБА_3 та відкриття спадкової справи, а тому на них поширюється дія норм глав 84-87 ЦК України. А надані ОСОБА_1 копія повідомлення-претензія на адресу нотаріуса Нагорної Т.В. від 03.06.2019, поштові квитанції від 03.06.2019, опис вкладення у цінний лист від 03.06.2019 не можуть братись до уваги, оскільки такі не містяться у спадковій справі. 
Представник позивача адвокат Шустіна Л.О. підтримала апеляційну скаргу з підстав у ній наведених та просить її задовольнити.
Представник відповідача адвокат Крук А.С. проти задоволення скарги заперечив, просить оскаржуване рішення залишити без змін.
Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 до суду не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. 
Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно положень частин 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судове рішення не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України. 
Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Встановлено, що відповідно до розписки від 15 травня 2018 року ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 13000 доларів США в якості попередньої оплати за продаж належної йому 1/2 частини будинку по АДРЕСА_1 та земельної ділянки кадастровий номер 6810100000:01:005:0315 і зобов`язався оформити договір купівлі-продажу до 10 липня 2018 року або повернути отримані кошти у сумі 13000 доларів США у цей же термін (т.1 а.с.3).
У визначений строк договір купівлі-продажу укладений не був, отримані кошти ОСОБА_3 не повернув.
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 11.10.2019 (т.1 а.с.28).
03 червня 2019 року ОСОБА_1 подав приватному нотаріусу Нагорній Т.В. повідомлення-претензію, в якій, посилаючись на статті 1281, 1282 ЦК України та не погашення покійним ОСОБА_3 заборгованості, заявив свої вимоги на суму 40 000 доларів США до спадкоємців останнього, які приймуть спадщину (т.1 а.с.178).
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 20 червня 2019 року, виданого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Нагорною Т. В., ОСОБА_2 успадкував після смерті батька ОСОБА_4 1/2 частину житлового будинку по АДРЕСА_1 (т.1 а.с.31).
       Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №51/20 від 29 жовтня 2021 року, проведеної судовим експертом ОСОБА_5 на підставі ухвали Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27.10.2020 у справі №686/23678/1 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, ринкова вартість 1/2 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 складає 167098 грн (т.1 а.с.156-168).
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив із того, що надані позивачем ОСОБА_3 грошові кошти в рахунок платежу за договором купівлі-продажу є завдатком, крім того, на думку суду спосіб захисту порушеного права кредитора мав полягати у пред`явленні до спадкоємців позову з підстав передбачених статтею 1282 ЦК України за невиконання договору, також суд послався на статтю 1281 ЦК України, щодо спливу строків пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців. 
Проте, колегія суддів не погоджується із такими висновками суду першої інстанції, виходячи із наступного.
Згідно зі статтею 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.
Ознакою завдатку є те, що він слугує доказом укладення договору, на забезпечення якого його видано, одночасно є способом платежу та способом забезпечення виконання зобов`язання.
На відміну від завдатку, аванс - це лише спосіб платежу. Він не виконує забезпечувальної функції, а виконує функцію попередньої оплати, яка підлягає поверненню у випадку невиконання зобов`язання.
Правила статті 570 ЦК України поширюються на випадки, коли договір було укладено, але одна із сторін ухиляється від його виконання.
Внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце лише у разі наявності зобов`язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу.
Викладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 13 лютого 2013 року у справі № 6-176цс12, а також висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 (провадження № 61-22682св19, від 13 січня 2021 року у справі № 686/6823/14-ц (провадження № 61-6475св20) та від 08 квітня 2021 року у справі № 640/19696/17 (провадження № 61-2624св20).
Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Як вбачається із розписки ОСОБА_3 , він отримав від ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 13000 доларів США в якості попередньої оплати за продаж належної йому на праві власності 1/2 частини будинку за АДРЕСА_1 та земельної ділянки кадастровий номер 6810100000:01:005:0315 (т.1 а.с.3).
Оскільки договору, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам законодавства, між сторонами укладено не було, а останні лише домовилися укласти такий договір у майбутньому, тому передана позивачем грошова сума є авансом, який підлягав поверненню, а не завдатком.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції, що сплачені ОСОБА_1 в рахунок виконання договору ОСОБА_3 13000 доларів США є завдатком. 
Встановивши, що між ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_1 була досягнута домовленість щодо купівлі-продажу нерухомого майна і позивач передав власнику майна кошти у розмірі 13000 доларів США, як авансовий платіж в рахунок попередньої оплати вартості об`єкта нерухомого майна і так як договір купівлі-продажу не був укладений, апеляційний суд вважає, що позивач має право вимагати повернення авансу.
І в цій частині колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги.
Разом з тим, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 20 червня 2019 року, виданого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Нагорною Т.В., ОСОБА_2 успадкував після смерті батька ОСОБА_4 1/2 частину житлового будинку по АДРЕСА_1 .
Згідно з нормою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Статтею 1282 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.
Тому, за наявності відповідних підстав ОСОБА_2 може відповідати перед ОСОБА_1 за зобов`язанням ОСОБА_3 лише в межах вартості успадкованої 1/2 частки житлового будинку з належними до нього надвірними будівлями по АДРЕСА_1 , ринкова вартість якої відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 51/20 від 29.10.2021 складає 167 098 грн.
Таким чином апеляційний суд виснує про те, що з ОСОБА_2 , як спадкоємця ОСОБА_3 , підлягає стягненню заборгованість на користь ОСОБА_1 в межах вартості спадкового майна, що складає 167 098 грн.
Разом з тим, колегією суддів відхиляються аргументи апеляційної скарги про не врахування судом першої інстанції, що до спадкової маси спадкодавця ОСОБА_3 в силу положень частини 1 статті 120 ЗК України увійшла також і земельна ділянка, адже житловий будинок та господарські будівлі і споруди нерозривно пов`язані із земельною ділянкою, вартість якої не врахована. 
Так, відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Оцінивши у відповідності до вимог статті 89 ЦПК України надані учасниками справи та їх представниками докази, апеляційний суд вважає недоведеним твердження представника позивача про те, що земельна ділянка площею 0,0596 га, кадастровий номер 6810100000:01:005:0315, по АДРЕСА_1 увійшла до складу спадщини ОСОБА_3 , а тому з її вартості не можуть бути задоволені вимоги позивача. 
Адже копії: поземельної книги (кадастровий номер земельної ділянки 6810100000010050315) від 04.12.2018, витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 12.08.2022 (т.1 а.с. 237-257, т.2 а.с.18-82), не підтверджують набуття ОСОБА_3 за життя права власності на спірну земельну ділянку і відсутні підстави враховувати її вартість при визначенні вартості спадкового майна, у межах якої несе відповідальність спадкоємець відповідача. 
Із зазначених вище письмових доказів вбачається, що ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за життя (04.12.2018) разом із ОСОБА_6 розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, однак її не завершив. А з відповіді №711107 від 29.07.2024 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно слідує, що за вказаними параметрами «кадастровий номер: 681010000:01:05:0315» інформацію не знайдено (т.2 а.с. 133).
Також, апеляційний суд вважає таким, що не відповідає вимогам закону висновок суду першої інстанції про пропуск позивачем, як кредитором спадкодавця, строку пред`явлення вимоги до спадкоємця, оскільки позов був пред`явлений ОСОБА_1 до ОСОБА_3 23.10.2018, а відповідач помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (під час розгляду справи) і спадкоємець ОСОБА_2 був залучений до участі у справі як правонаступник відповідача.
Інші доводи апеляційної скарги правого значення при вирішенні спору не мають.
Отже, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 квітня 2024 року - скасуванню із ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
При поданні позову 23.10.2018 ОСОБА_1 сплачено судовий збір у розмірі 3650,41 грн (т.1 а.с.1). У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог (45,78%) підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 1671,15 грн (365040 грн*45,78/100).
Разом з тим, згідно посвідчення Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради серії Є №011079 від 31.05.2021 ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 2 групи з 31.05.2021 (т.1 а.с.82), а тому у відповідності до вимог пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» останній звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.
Таким чином, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, судовий збір, який підлягав до сплати за подання заяви про забезпечення позову (30.08.2021) та апеляційної скарги (29.05.2024) підлягає стягненню з ОСОБА_2 в дохід держави в сумі 2714,57 грн ((2506,73 (5475,60 грн (судовий бір, що підлягав сплаті за подання апеляційної скарги)*45,78/100) + 207,84 грн (454 грн (судовий збір, що підлягав сплаті за подання заяви про забезпечення позову)*45,78/100)).
Також, у відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача адвокат Крук А.С. просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу, понесених у суді апеляційної інстанції у розмірі 25000 грн.
Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
В пункті 2 частини 3 статті 141 ЦПК України закріплено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
З копії витягу з Договору про надання правової (правничої) допомоги №02-03/2020 від 04 березня 2020 року, укладеного між адвокатом Круком А.С. та ОСОБА_2 вбачається, що адвокат бере на себе зобов`язання надавати необхідну правову допомогу клієнту у правовідносинах клієнта з ОСОБА_1 по цивільній справі №686/24892/18 про стягнення з клієнта грошових котів, а клієнт зобов`язується виплатити адвокату гонорар, передбаченого в п. 1.2 Договору.
Згідно п. 1.2 Договору адвокат надає таку правову (правничу) допомогу клієнту: надання правової інформації, консультацій, складання заяв (позовних заяв), скарг (апеляційних, касаційних скарг) відзивів, клопотань, адвокатських запитів, інших процесуальних документів; представництво/захист прав та законних інтересів клієнта під час розгляду його справи у судах України та у правовідносинах клієнта з органами державної влади в т.ч. у органах виконавчої служби; сприяє досудовому та позасудовому порядках урегулювання спорів між клієнтом та іншими особами в тому числі шляхом переговорів; сплата судового збору, штрафів, податків, зборів та інше.
Відповідно до п. 4.1 Договору за надання правової допомоги клієнт (або особа, якій доручено клієнтом здійснити оплату правових послуг адвоката) зобов`язується сплатити адвокату орієнтовано гонорар у розмірі 14000 грн до 30.03.2020 (у суді першої інстанції) та фіксований розмір гонорару – по 20000 грн за окрему участь адвоката у судовій справі у суді апеляційної або касаційної інстанції. Сторони погоджуються, що для розрахунку гонорару за надання послуг адвокатом вартість витраченої ним однієї години (лише у суді першої інстанції) складає 1000 грн, що є співмірною/розумною вартістю за складність справи клієнта та його фінансовим станом, щоб оплатити послуги адвоката. Остаточна вартість та строки оплати гонорару за надані послуги адвоката (в т.ч. за окремі етапи наданих послуг) встановлюється ним у Акті про надання послуг, що стає додатком до цього Договору. Клієнт зобов`язується підписати Акт у двох примірниках та на протязі 2-ох днів після отримання один примірник повернути адвокату.
Згідно Додаткової угоди від 30.12.2023 до Договору про надання правової (правничої) допомоги №02-03/2020 від 04.03.2020 клієнт та адвокат за взаємною згодою вносять зміни до Договору про надання правової (правничої) допомоги №02-03/2020 від 04.03.2020 в частині зміни строку дії Договору та який складатиме після укладення цієї додаткової угоди – до 31.12.2025.
Як вбачається із акту наданих послуг/виконаних робіт від 11.06.2024 адвокат Крук А.С. надав, а відповідач ОСОБА_2 прийняв такі послуги в суді апеляційної інстанції: консультація клієнта з питання апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення суду від 18.04.2024 та витрачений час адвоката на ознайомлення з апеляційною скаргою, підготовка та подання відзиву на скаргу (в т.ч. на направлення відзиву ОСОБА_1 ), участь у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції – 20000 грн; аванс премія/винагорода адвоката – 5000 грн (сторони погодились, що у разі успішного завершення розгляду справи (в т.ч. після перегляду справи в суді апеляційної інстанції або касаційної інстанції) клієнт сплачує премію/винагороду адвокату у розмірі 5000 грн за кожну інстанцію). 
Повноваження адвоката Крука А.С. на представництво ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції підтверджуються копією ордера серії ВХ №1056592 від 07.11.2023.
Будь-яких заперечень щодо заявлених представником відповідача витрат на професійну правничу допомогу позивачем та його представником подано не було.
З огляду на наведене, враховуючи пропорційність задоволених позовних вимог та відсутність клопотань позивача і його представника про зменшення витрат на правову допомогу, беручи до уваги характер та обсяг виконаної адвокатом Круком А.С. роботи під час розгляду цієї справи в суді апеляційної інстанції; принципи співмірності та розумності судових витрат, виходячи з конкретних обставин справи, її складності, критерії реальності, необхідності і значимості таких дій у справі і критерії розумності адвокатських витрат, колегія суддів приходить до висновку, що з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягають до стягнення витрати на оплату професійної правничої допомоги в суді апеляційної інстанції пропорційно розміру позовних вимог, в задоволені яких відмовлено (54,22%) у розмірі 10840 грн (20000 грн * 54,22%/100). 
Керуючись ст.ст. 374, 376, 382 – 384, 389, 390 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , поданою в його інтересах адвокатом Шустіною Ларисою Олександрівною, задовольнити частково.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 квітня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ; адреса АДРЕСА_3 ) кошти в розмірі 167 098 (сто шістдесят сім тисяч дев`яносто вісім) грн (в межах вартості спадкового майна) та 1671 (одна тисяча шістсот сімдесят одна) грн 15 коп судового збору.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса АДРЕСА_2 ) в дохід держави 2714 (дві тисячі сімсот чотирнадцять) грн 57 коп судового збору.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ; адреса АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса АДРЕСА_2 ) 10840 (десять тисяч вісімсот сорок) грн витрат на професійну правничу допомогу. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 08 серпня 2024 року.

Судді                                                         А.П. Корніюк

                                                               І.В. П`єнта

               О.І. Талалай