УХВАЛА
29 липня 2024 року 
м. Київ
справа № 242/2055/23
провадження № 61-9826ск24
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Сакари Н. Ю. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 червня 2024 року у проваджені за скаргою ОСОБА_1 на дії (бездіяльність) головного державного виконавця Селидівського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Клименка К. О., скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, зобов`язання повернути кошти, як незаконно стягнуті,
ВСТАНОВИВ:
У липні 2024 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 червня 2024 року.
Згідно з пунктом п`ятим частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо розгляду скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, приватного виконавця, після їх перегляду в апеляційному порядку.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої статті 389 ЦПК України, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга не відповідає зазначеним вище вимогам, оскільки зміст скарги не містить доводів та обґрунтованих міркувань, в чому полягає порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права.
Серед іншого, у касаційній скарзі заявник просить скасувати постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 червня 2024 року.
Проте, зазначена процесуальна вимога суперечить статті 409 ЦПК України щодо повноваження касаційного суду, оскільки суд апеляційної інстанції не ухвалював нового рішення, а залишив ухвалу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 04 січня 2024 року, якою в задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено, без змін.
Отже, з метою усунення недоліків касаційної скарги заявнику необхідно надати уточнену касаційну скаргу, в якій належно сформулювати процесуальну вимогу відповідно до статті 409 ЦПК України, зазначити підстави касаційного оскарження судового (судових) рішення, передбачені статтею 389 ЦПК України, додати копії скарги відповідно до кількості учасників справи або докази надсилання скарги учасникам справи з описом вкладення.
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.
Керуючись статтями 185, 390, 392, 393, 394 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 червня 2024 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали до 29 серпня 2024 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали щодо оформлення касаційної скарги відповідно до вимог статті 392 ЦПК України касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                         Н. Ю. Сакара