ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"25" червня 2024 р.                                                                    Справа №909/250/23

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:
головуючого судді                                                            Кравчук Н.М.
суддів                                                                                Малех І.Б.                                                                                          Матущак О.І.
секретар судового засідання Михайлишин С.В.

розглянувши          апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Луцького Володимира Петровича б/н від 19.05.2024 (вх. № ЗАГС 01-05/1438/24 від 20.05.2024)
на ухвалу                    Господарського суду Івано-Франківської області від 08.05.2024 (суддя Скапровська І.М.) 
за заявою                     Фізичної особи-підприємця Луцького Володимира Петровича про виправлення описки в наказі Господарського суду Івано-Франківської області від 04.01.2024 
у справі                     № 909/250/23 
за позовом:                     Фізичної особи підприємця Луцького Володимира Петровича (надалі ФОП Луцький В.П.)
до відповідача:           Івано-Франківської митниці Державної митної служби України, м.  Івано-Франківськ, 
про                               стягнення шкоди, завданої органом державної влади в сумі 101  398,62  грн. та судових витрат,

за участю представників:
від позивача (в режимі відеоконференції):  Шевченко К.Т.;
від відповідача (в режимі відеоконференції): Кічура Г.В.

                                                  ВСТАНОВИВ:

15.03.2023 ФОП Луцький В.П. звернувся до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Івано-Франківської митниці Державної митної служби України про стягнення шкоди в розмірі 101  398,62 грн., з яких: 10  738,99 грн. – 3 % річних, 90  659,67 грн. інфляційних збитків.
Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 18.05.2023 у справі 909/250/23 позов задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України (Державна казначейська служба України, вул. Бастіонна, 6, м. Київ, 01601, ідентифікаційний код 37567646) на користь ФОП Луцького Володимира Петровича (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) – 90  659,63 грн. інфляційних збитків. В решті позову відмовлено.
Додатковим рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 31.05.2023 у даній справі заяву адвоката Шевченка К.Т. про стягнення з Івано-Франківської митниці Державної митної служби України на користь ОСОБА_1 судових витрат на оплату послуг правничої допомоги адвоката в розмірі 30  000,00 грн. задоволено частково. Стягнуто з Івано-Франківської митниці Державної митної служби України на користь ФОП Луцького Володимира Петровича 10  000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката. В решті відмовлено.
Постановою Західного апеляційного господарського суду від 15.11.2023 рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 18.05.2023 та додаткове рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 31.05.2023 у справі № 909/250/23 залишено без змін.
На виконання рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 18.05.2023 та постанови Західного апеляційного господарського суду від 15.11.2023 судом видано  три накази від 04.01.2024.
Предметом оскарження у даній справі є наказ суду про стягнення інфляційних втрат.
Так, в наказі Господарського суду Івано-Франківської області  від 04.01.2024 зазначено: Стягувач: Фізична особа-підприємець Луцький Володимир Петрович. Боржник: Івано-Франківська митниця Державної митної служби України. 
Стягнути з Державного бюджету України (Державна казначейська служба України, вул. Бастіонна, 6, м. Київ, 01601, ідентифікаційний код 37567646) на користь ФОП Луцького Володимира Петровича (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) – 90  659,63 грн. – інфляційних збитків.  
08.04.2024 представник ФОП Луцького В. П. подав до місцевого господарського суду через систему «Електронний суд» заяву про виправлення помилки у виконавчому документі (вх. №3187/24 від 08.04.2024), у якій, зокрема, просив виправити допущену описку у судовому наказі у справі № 909/250/23 про стягнення з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 90 659,63 грн. інфляційних збитків, вказавши іншого боржника, а саме: замість боржника - Івано-Франківської митниці Державної митної служби України, вказати боржником Державний бюджет України.
В обґрунтування вказаної заяви заявник вказав на вимоги ст. ст. 160 , 328 ГПК України та на лист ГУ ДКС України в Івано-Франківській області від 07.03.2024.  В підтвердження викладеного, заявник надав суду лист про отримання додаткових відомостей від ГУ ДКС України за вих. № 04-06-08/1049 від 07.03.2024.
Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 08.05.2024 у справі № 909/250/23 (суддя І.М. Скапровська) в задоволенні заяви представника ФОП Луцького В.П. про виправлення описки в наказі, виданому Господарським судом Івано-Франківської області у справі № 909/250/23 про стягнення з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 90 659,63 грн. інфляційних збитків, вказавши іншого боржника, а саме: замість боржника Івано-Франківська митниця Державної митної служби України - Державний бюджет України - відмовлено.
При прийнятті ухвали суд виходив з того, що у позовній заяві відповідачем зазначено Івано-Франківську митницю Державної митної служби України, а не Державний бюджет України. Останній не є стороною судового провадження і, відповідно, не може бути боржником у наказі про примусове виконання рішення. Суд виклав резолютивну частину рішення у відповідності до сформульованої позивачем прохальної частини позову, а боржником вказав особу, яка означена позивачем як відповідач у справі і яка, як встановлено судом першої інстанції і підтверджено апеляційною, порушила права позивача за захистом яких він звернувся у обраний ним спосіб.
ФОП Луцький В.П. подав апеляційну скаргу на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 08.05.2024 року у справі №909/250/23, в якій просить скасувати зазначену ухвалу суду та прийняти нову ухвалу, якою виправити допущену описку у судовому наказі у справі № 909/250/23 про стягнення з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 90 659,63 грн. інфляційних збитків, вказавши іншого боржника, а саме: замість боржника «Івано-Франківська митниця Державної митної служби України» вказати боржником «Державний бюджет України».
Скаржник вважає оскаржену ухвалу незаконною. Зокрема зазначає, що ФОП Луцький  В.П. просив суд винести рішення, яким «стягнути з Державного бюджету України (Державна казначейська служба України, вул. Бастіонна, 6, м. Київ, 01601, ідентифікаційний код 37567646) на користь Фізичної особи-підприємця Луцького Володимира Петровича шкоду в розмірі 101 398,62 грн., з яких: 10 738,99 грн. - 3% річних, 90 659,67 грн. - інфляційні збитки, що завдана Івано-Франківською митницею Держмитслужби України». За результатами розгляду справи, судом позовні вимоги задоволено частково - стягнуто з Державного бюджету України (Державна казначейська служба України, вул. Бастіонна, 6, м. Київ, 01601, ідентифікаційний код 37567646) на користь ФОП Луцького В.П. - 90 659,63 грн - інфляційних збитків. Після набрання рішенням суду законної сили, ФОП Луцький В.П. звернувся із заявою про видачу наказу суду про примусове виконання рішення суду. Проте, у судовому наказі Господарським судом Івано-Франківської області помилково було вказано, що боржником є Івано-Франківська митниця Державної митної служби України, про що ОСОБА_1 було вказано ГУ ДКС України в Івано - Франківській області в листі від 07.03.2024 року. Скаржник наголошує, що суд самостійно визначає, які дані необхідно вносити до виконавчого документа, а тому, якщо інформація, яка там вказана не відповідає резолютивній частині рішення суду (про що було вказано ГУ ДКС в Івано - Франківській області), то суд зобов`язаний виправити допущену помилку (описку).
Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує проти доводів скаржника, вважає апеляційну скаргу необґрунтованою, а оскаржену ухвалу суду першої інстанції законною, обґрунтованою та такою, що повно і всебічно відображає обставини справи. Зокрема, зазначає, що місцевим господарським судом під час розгляду заяви про виправлення описки вірно встановлено те, що в наказі суд виклав резолютивну частину рішення у відповідності до сформульованої позивачем прохальної частини позову, а боржником вказав особу, яка означена позивачем, як відповідач у справі і яка, як встановлено першою інстанцією і підтверджено апеляційною, порушила права позивача за захистом яких він звернувся у обраний ним спосіб. З матеріалів справи вбачається, що як на момент звернення позивачем (заявником, стягувачем) з позовом до суду, так і на момент винесення рішення Господарським судом Івано-Франківської області у даній справі позивач ФОП Луцький В.П., а відповідач Івано-Франківська митниця. Просить ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 08.05.2023 у справі № 909/250/23 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 10.06.2024 року (головуючий-суддя Н.М. Кравчук,  судді: О.І. Матущак, Б.Д. Плотніцький) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ФОП Луцького В.П. на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 08.05.2024 року у справі №909/250/23 та призначено розгляд справи на 25.06.2024 року о 12 год. 00 хв.
У зв`язку із перебуванням у відпустці судді-члена колегії Плотніцького Б.Д. склад судової колегії Західного апеляційного господарського суду змінився, що підтверджується протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.06.2024 року.
Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи наведені у апеляційній скарзі.
Відповідач просив залишити без змін оскаржену ухвалу місцевого господарського суду, апеляційну скаргу – без задоволення.
При прийнятті постанови суд апеляційної інстанції виходив з наступного.
У відповідності до частини 1 статті 328 Господарського процесуального кодексу України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.
Як встановлено судом, підставою подання заяви ФОП Луцьким В.П. про виправлення описки в наказі Господарського суду Івано-Франківської області від 04.01.2024 шляхом зазначення іншого боржника, є невідповідність відомостей про боржника, резолютивній частині рішення, яка викладена у наказі, що виданий у справі №909/250/23, про що повідомлено стягувача листом Головного Управління Державної Казначейської Служби України в Івано - Франківській області ( № 04-06-08/1049 від 07.03.2024).
Як вбачається із матеріалів справи, ФОП Луцький В.П., звертаючись до суду першої інстанції із позовними вимогами до Івано-Франківської митниці Державної митної служби України, у прохальній частині позовної заяви просив ухвалити рішення, яким стягнути з Державного бюджету України (Державна казначейська служба України, вул. Бастіонна, 6, м.  Київ, 01601, ідентифікаційний код 37567646) на користь ФОП Луцького Володимира Петровича шкоду в розмірі 101  398,62 грн., з яких: 10  738,99 грн. – 3 % річних, 90  659,67 грн. інфляційних збитків
За результатами розгляду даної справи Господарським судом Івано-Франківської області 18.05.2023 прийнято рішення, яким позов задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України (Державна казначейська служба України, вул. Бастіонна, 6, м. Київ, 01601, ідентифікаційний код 37567646) на користь ФОП Луцького Володимира Петровича (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) – 90  659,63 грн. інфляційних збитків. В решті позову відмовлено. Дане рішення постановою Західного апеляційного господарського суду від 15.11.2023 залишено без змін.
Предметом оскарження у даній справі є наказ суду про стягнення інфляційних втрат.
Як зазначалося вище, в наказі Господарського суду Івано-Франківської області від 04.01.2024 зазначено стягувачем: Фізичну особу-підприємця Луцького Володимира Петровича, боржником: Івано-Франківську митницю Державної митної служби України, та стягнуто з Державного бюджету України (Державна казначейська служба України, вул. Бастіонна, 6, м. Київ, 01601, ідентифікаційний код 37567646) на користь ФОП Луцького Володимира Петровича (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) – 90  659,63 грн. – інфляційних збитків.
Отже, Господарський суд Івано-Франківської області у вказаному наказі виклав резолютивну частину рішення від 18.05.2023, у відповідності до сформульованої позивачем прохальної частини позову, а боржником вказав юридичну особу, яка визначена позивачем, як відповідач у справі.
Як встановлено судом першої інстанції і підтверджено апеляційним  судом,  саме Івано-Франківська митниця Державної митної служби України є відповідачем/боржником, оскільки порушила права позивача за захистом яких він звернувся до суду. 
Статтею 45 Господарського процесуального кодексу України визначено хто може бути стороною у судовому процесі. 
За приписами ч. 1 названої статті Кодексу сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу.
Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу (ч.ч. 3, 4 ст. 45 ГПК України).
У позовній заяві позивач – ФОП Луцький В.П. зазначив відповідачем – Івано-Франківську митницю Державної митної служби України, а не Державний бюджет України. Останній не є стороною судового провадження і, відповідно, не може бути боржником у наказі про примусове виконання рішення. 
При цьому колегія суддів зауважує, що описка - це зроблена судом механічна (мимовільна, випадкова) орфографічна, граматична, пунктуаційна помилка в рішенні, яка допущена під час його письмово-вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках тощо). Такі помилки зумовлені неправильним написанням слів, цифр тощо. Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належить написання прізвищ та імен, адрес, найменувань спірного майна, зазначення дат та строків. Як правило, описка, як мовна помилка, не спотворює текст судового рішення та не призводять до його неправильного сприймання: помилкове розташування розділових знаків, неправильні відмінки слів тощо.
Арифметична помилка - це неточність у розмірі присудженого, неправильність арифметичних розрахунків.
Отже, описка трактується як явна неточність або незрозуміле формулювання. Таким чином, виправлення допущених у рішенні, ухвалі, описок, арифметичних помилок допускається, якщо при цьому не зачіпається суть рішення, ухвали.
Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні, постанові, ухвалі, наказі), суд не вправі змінювати зміст і суть судового рішення, він лише може усунути неточності щодо встановлених фактичних обставин справи (наприклад, дати події, номеру і дати документа, найменування сторін, прізвища, імені, по батькові особи тощо), або ті, які мають технічний характер (тобто, виникли в процесі виготовлення тексту рішення) (аналогічну позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 30.04.2024 cправа № 911/1392/23).
Таким чином, виправлення допущених у рішенні, постанові, ухвалі, наказі описок, арифметичних помилок допускається якщо при цьому, не зачіпається суть судового рішення.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 09.06.2022, що винесена у судовому провадженні №11-84сап21 виклала висновок про те, що зміна суті судового рішення у спосіб виправлення описки не відповідає меті правосуддя у демократичному суспільстві, яка полягає у необхідності забезпечення кожному справедливого та публічного розгляду його справи судом, установленим законом. Помилки, допущені судом при прийнятті та виготовленні судового рішення, не можуть виправдовувати вчинення судом дій з їх виправлення у спосіб, не передбачений процесуальним законодавством. У протилежному випадку правосуддя втрачає ознаки легітимності як процесуальна діяльність.
Згідно зі ст. 236 ГПК України суд при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Водночас, заявник просить виправити описку у судовому наказі у справі № 909/250/23 про стягнення з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 90  659,63 грн. інфляційних збитків, вказавши іншого боржника, а саме: замість боржника - Івано-Франківської митниці Державної митної служби України, вказати боржником Державний бюджет України.
Таким чином, заявник фактично просить не виправити описку, а змінити відповідача (боржника) у наказі про примусове виконання рішення суду від 18.05.2023, яке винесено у справі № 909/250/23, що є недопустимим та не відповідає положенням статті 243 ГПК України.
З огляду на наведене, колегія суддів, погоджується з висновком місцевого господарського суду, що виправлення, які просить внести заявник, не є опискою (помилкою) в розумінні приписів статті 328 ГПК України, і фактично призведуть до зміни суті судового рішення у даній справі.
Наведені в апеляційній скарзі аргументи ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм процесуального права.
За приписами статті 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).
Підсумовуючи вищевказане, суд апеляційної інстанції констатує, що доводи апелянта не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги, ці доводи не спростовують висновків, покладених в основу оскарженої ухвали місцевого господарського суду.
Ухвала Господарського суду Івано-Франківської області від 08.05.2024 у справі №  909/250/23 прийнята з дотриманням норм матеріального і процесуального права, яку необхідно залишити без змін, апеляційну скаргу – без задоволення.
З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись, ст. ст. 255, 328, 269, 270, 271, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд –

ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Луцького Володимира Петровича  залишити без задоволення.
2.          Ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 08.05.2024 року у справі №909/250/23  без змін.
3.          Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги залишити за скаржником.
4.          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку та в строки, передбачені ст.ст. 287-288 ГПК України.
5.          Справу повернути до Господарського суду Івано-Франківської області. 

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий-суддя                                                                      Н.М. Кравчук

судді                                                                                           І.Б. Малех

                                                                                                    О.І. Матущак