Справа № 345/3365/24 
Провадження № 33/4808/766/24 
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП 
Головуючий у 1 інстанції Онушканич В. В. 
Суддя-доповідач Повзло 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 серпня 2024 року м. Івано-Франківськ
Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Повзло В.В. 
розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 на постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 04 липня 2024 року, якою
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого АДРЕСА_1 , не працюючого, громадянина України
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір,

ВСТАНОВИВ:

Суддя суду першої інстанції встановив, що 26 травня 2024 року о 00 год. 31 хв. в с. Перекоси по вул. С.Стрільців 16, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Citroen Berlingo» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився. Такими діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР.

В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 просить постанову судді суду першої інстанції скасувати, закрити провадження у справі у зв`язку відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Вказує, що з рішенням суду першої інстанції не погоджується у зв`язку з невідповідністю висновків судді обставинам справи, а також порушення норм матеріального і процесуального права.
Зазначає, що під час складання протоколу не дотримано вимог чинного законодавства щодо належності та допустимості доказів, працівниками поліції не вжито належних заходів щодо встановлення наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, не надано жодних належних і допустимих доказів, які могли б підтвердити факт скоєння правопорушення.
Пояснює, що 26 травня 2024 року приблизно 00 год. 20 хв. він перебував на власному подвір`ї та здійснював ремонт свого автомобіля, який перевіряв на справність. В розумінні ПДР він не був водієм, оскільки цим транспортним засобом не керував. Матеріали справи не мають жодних доказів того, що він керував транспортним засобом і його зупинили поліцейські під час руху. Тож і відмову проходити огляд на стан сп`яніння не можна вважати належним та допустимим доказом, оскільки це суперечить вимогам чинного законодавства. 
Вказує, що відео, на яке посилається суд першої інстанції, не містить інформації, що його було зупинено під час руху на автомобілі, не містить інформації, що він під час зупинки безпосередньо перебував за кермом, - що унеможливлює притягнення до адміністративної відповідальності.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, неодноразово належним чином повідомлений про час та місце апеляційного розгляду, клопотань від про відкладення розгляду апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не подавав, не поступало і заяв зміну місця проживання чи про перебування в іншому місці з поважних причин.
При цьому, враховую, що  ОСОБА_1 достеменно відомо про перебування справи в Івано-Франківському апеляційному суді, оскільки він подавав апеляційну скаргу.
Відомості про те, що  ОСОБА_1 залучив захисника, в матеріалах справи відсутні.
Так, особи, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, розпоряджаються своїми правами на власний розсуд, однак користуватися ними повинні сумлінно в межах процесуального закону відповідно до їх призначення і тією мірою і в тих формах, які необхідні для досягнення мети провадження у справі. 
Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
За таких обставин, відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП, а також з метою реалізації права на справедливий судовий розгляд упродовж розумного строку, вважаю за можливе розглянути апеляційну скаргу у відсутність  ОСОБА_1 .

Перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи апеляційної скарги, вважаю, що її необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.
Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
При цьому, вважаю за необхідне наголосити на тому, що згідно практики Європейського суду з прав людини(далі - ЄСПЛ), повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду («Пономарьов проти України»).
Згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, крім іншого є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Згідно з ст. 252 КУпАП оцінка доказів відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.
За приписами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Розгляд справи відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи.
Посадовою особою, що складає протокол, ставиться у вину особі вчинення таких конкретних протиправних діянь, що містять в собі ознаки того чи іншого адміністративного правопорушення, що відображається у протоколі. Суддя ж, розглянувши справу повинен переконатись у наявності чи відсутності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за конкретні дії.
Вважаю, що суддя суду першої інстанції дотримався цих вимог закону та належним чином з`ясував обставини, що свідчать про наявність або відсутність в діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що висновок судді суду першої інстанції про винуватість  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи і підтверджується дослідженими доказами, що узгоджуються між собою, та яким суддя дав належний аналіз і оцінив їх у сукупності, в тому числі на предмет того, чи вони отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами, підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, є належними та допустимими.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 26 травня 2024 року серії ААД № 806583 (а.с. 1) 26 травня 2024 року о 00 год. 31 хв. в с. Перекоси по вул. С.Стрільців 16, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Citroen Berlingo» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою - інспектором СРПП Калуського РВП старшим лейтенантом поліції Гулійчуком В.Ю., з дотриманням вимог ст. 254 КУпАП, з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст. 256 КУпАП, підписаний ним.
ОСОБА_1 власноручним підписом у відповідній графі протоколу підтвердив, що йому роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та дав пояснення у відповідній графі: «хотів пройти у медичному».
Звертаю увагу, що власноручний підпис підтверджує волевиявлення особи, дійсність документу, свідчить про відповідальність за його зміст.
З акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 2) вбачається, що  ОСОБА_1 у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, порушення координації рухів відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці та відмовився підписувати акт.
Згідно з направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до Калуської ЦРЛ (а.с. 3) на такий огляд направлявся  ОСОБА_1 , який мав ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, порушення координації рухів, проте не пройшов огляд в медичному закладі у зв`язку з відмовою.
На відеозаписах, які містяться на компакт-дисках в матеріалах справи (а.с. 12), безсторонньо зафіксовано деякі обставини події, зокрема: зафіксовано як працівники поліції рухаючись на службовому автомобілі здійснили зупинку транспортного засобу марки «Citroen Berlingo» д.н.з. НОМЕР_1 та попросили водія пред`явити документи, дану вимогу водій не виконав і пояснив, що немає при собі ніяких документів та заявив, що він є ОСОБА_2 . В ході розмови працівники поліції повідомили водія про можливість його доставлення у відділ поліції для встановлення особи, після чого водій повідомив, що він є ОСОБА_1 . Далі працівники поліції повідомили ОСОБА_1 про виявлені ознаки сп`яніння та запропонували водієві пройти огляд на стан сп`яніння на місці. Водій на запитання не давав відповіді, працівник поліції неодноразово повторював запитання і зрештою водій ОСОБА_1 дав відповідь що не буде проходити огляд на місці. Далі працівники поліції запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, але від такого ОСОБА_1 також відмовся. Після цього працівники поліції повідомили ОСОБА_1 про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення. Також зафіксовано складання процесуальних документів та оголошення їх ОСОБА_1 після складання. Також ОСОБА_1 заявив про бажання проти огляд у медичному закладі, але працівник поліції пояснив, що йому надавалась така можливість і він неї він відмовився. Далі ОСОБА_1 підписав складені документи, надав пояснення та отримав копії. Також зафіксовано передачу транспортного засобу тверезому водію.
Досліджені судом відеозаписи досить інформативні, позбавлені упередження і суб`єктивного ставлення, є послідовними, мають безсторонній характер, містять у хронологічній послідовності відомості про обставини, які мають значення для правильного розгляду справи. 
За змістом п. 1 ч. 1. ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, для виявлення або фіксування правопорушення.
Законом не передбачено вимог щодо показань технічних приладів, що мають функції відеозапису, як доказів у справі про адміністративне правопорушення.
Твердження апелянта про те, що відео, на яке посилається суд першої інстанції, не містить інформації, що його було зупинено під час руху на автомобілі, не містить інформації, що він під час зупинки безпосередньо перебував за кермом не є слушним та спростовується наявними відеозаписами на яких зафіксовано як працівники поліції рухаючись на службовому автомобілі здійснили зупинку транспортного засобу марки «Citroen Berlingo» д.н.з. НОМЕР_1 , перевірили документи та встановили особу водія ОСОБА_1 якому в подальшому запропонували пройти огляд на стан сп`яніння.
Крім того посилання апелянта на відсутність зафіксованого моменту зупинки також не є слушним, оскілки відеозаписи містять момент зупинки водія  ОСОБА_1 також причини та обставини зупинки транспортного засобу під керуванням  ОСОБА_1 , не підлягають встановленню, оскільки предметом доказування в межах даної справи є саме фактичні дані щодо відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння. 
Посилання апелянта на те, що він погодився на огляд після оформлення протоколу не свідчить про незаконність складеного протоколу, оскільки на пропозицію пройти огляд  ОСОБА_1 відмовився і цього факту достатньо для складання протоколу з відповідним обвинуваченням.
Крім того склад адміністративного правопорушення є закінченим з моменту відмови водія від проходження огляду.
Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.
Відповідно до вимог п.п. 2.5. Правил дорожнього руху водієві визначено обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначений ст. 266 КУпАП, приписами Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі - Інструкції), та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі - Порядку).
Відповідно до п. 2 Розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Аналогічні приписи містить Інструкція. 
Також, за змістом ч. 2 ст. 266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. 
Наявні у матеріалах справи докази, в тому числі і відеозаписи підтверджують, що  ОСОБА_1 є водієм транспортного засобу і йому, як водію транспортного засобу запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння, від такої пропозиції поліцейського  ОСОБА_1 відмовився.
Оскільки  ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на місці, поліцейські запропонували пройти огляд у медичному закладі, проте від такого останній теж відмовився.
Такі дії  ОСОБА_1 правильно було розцінено працівниками поліції як відмова від проходження огляду та стали підставою для оформлення протоколу. 
Таким чином встановлено, що  ОСОБА_1 будучи водієм транспортного засобу у якого працівники поліції виявили ознаки алкогольного сп`яніння та запропонували пройти огляд на стан сп`яніння у відповідності до закону, відмовився від проведення огляду на стан сп`яніння у відповідності до закону, чим порушив п.п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Обставин, які б підтверджували позицію сторони захисту щодо незаконності постанови суду першої інстанції та наявності підстав для її скасування з закриттям провадження у справі, за результатами апеляційного розгляду не встановлено, а тому її необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 04 липня 2024 року, щодо  ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                        В.В. Повзло