Справа №588/2469/23 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Щербаченко М. В.	
Номер провадження 33/816/502/24 	Суддя-доповідач Філонова Ю. О. 	
Категорія  124 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2024 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в місті Суми розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Тростянецького районного суду Сумської області від 08.01.2024, якою 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, яка працює науковим співробітником Комунального закладу Тростянецької міської ради «Музейно-виставковий центр «Тростянецький», проживаючу в АДРЕСА_1 ,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого  ст. 124 КУпАП та якою на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі  50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн. 

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Тростянецького районного суду Сумської області від 08.01.2024 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн за те, що вона 28.11.2023 о 08.40 год в м.Тростянець по вул.Богдана Хмельницького керувала автомобілем ВАЗ 21013 з номерним знаком НОМЕР_1 , під час руху не врахувала дорожню обстановку, не впоралась з керуванням та допустила зіткнення з автомобілем VOLVO з державним номером АХ5103 МЕ з причепом державний номер НОМЕР_2 , внаслідок чого транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень, їх власникам завдано матеріальні збитки. Таким чином, ОСОБА_2 порушила вимоги пунктів 2.3 «б», 12.1 Правил дорожнього руху.
З таким рішенням судді ОСОБА_1 не погодилась і подала апеляційну скаргу в якій просила:
- поновити їй строк на апеляційне оскарження постанови судді Тростянецького районного суду Сумської області від 08.01.2024, оскільки її повний текст вона отримала 15.01.2024, електронного суду вона не має, а апеляційну скаргу до суду подала лише 22.01.2024;
- постанову судді Тростянецького районного суду Сумської області від 08.01.2024 скасувати, а провадження у справі відносно неї просила закрити через відсутність факту правопорушення;
- відшкодувати з Охтирського районного відділу поліції ГУНП в Сумській області судовий збір за подачу цієї апеляційної скарги.
В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 зазначала, що суд першої інстанції в ході ухвалення рішення допустив порушення норм матеріального і процесуального права. Так ОСОБА_1 в апеляційній скарзі дублювала ті обставини, що викладені в складеному відносно протоколі про вчинення адміністративного правопорушення та зауважувала, що в цьому ж протоколі не вказано, що автомобіль ВАЗ-21013 вилетів до зіткнення з автомобілем VOLVO через потрапляння у яму на проїжджій частині дороги, котра в свою чергу була наповнена до країв водою та над водою вкрита ожеледицею. Суд першої інстанції в мотивувальній частині постанови зазначив, що доказів наявності такої ями не вказано, а надані нею ОСОБА_1 відомості в підтвердження вказаного не враховує. Водночас, ОСОБА_1 звертала увагу на наявні в матеріалах справи фото де видно і ями і ожеледицю. Також ОСОБА_1 зауважувала і на поясненнях іншого учасника ДТП, який між іншого, зазначав, що порушень ДТП з її ОСОБА_1 боку він не бачив. ОСОБА_1 вважала, що працівники поліції формально підійшли до оформлення протоколу, а суд першої інстанції проявив до неї упередженість при розгляді справи. Також ОСОБА_1 не погоджувалась і з висновком суду про те, що вона дорогу де відбулась ДТП знала. У відповідь на це ОСОБА_1 зауважувала, що кожного недоліку відрізку цієї дороги вона не пам`ятає. Тому, своє притягнення до відповідальності ОСОБА_1 вважала безпідставним і переконана, що існують підстав для скасування винесеної відносно неї постанови суду як незаконної.
Вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , яка клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підтримала, як підтримала і вимоги апеляційної скарги, просила постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі відносно неї просила закрити через відсутність факту правопорушення, вивчивши матеріали справи та доводи клопотання і доводи скарги апеляційний суд дійшов такого висновку. 
Відповідно до положень ч. 1 ст. 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.
Відповідно до змісту ч. 1 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Як слідує з матеріалів справи рішення суду першої інстанції ОСОБА_1 отимала 15.01.2024, про що свідчить її письмова розписка (а.с. 27), а апеляційну скаргу ОСОБА_1 подала 22.01.2024, тобто в строк визначений законом.  

Щодо вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 то тут слід зазначити наступне. 

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Положеннями статті 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в даному випадку, передбаченого 124 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.
Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин і доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
Відповідно до вимог ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.
Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Адміністративна відповідальність за статтею 124 КУпАП настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Аналіз диспозиції статті 124 КУпАП свідчить про те, що вказані норми є банкетними. При розгляді таких категорій справ, необхідно ретельно з`ясовувати і зазначати, у чому саме полягали порушення, які норми Правил дорожнього руху порушено та чи є причинний зв`язок з наслідками, які передбачені статтею 124 КУпАП.
Суб`єктами відповідальності за указаними статтями КУпАП є учасники дорожнього руху, зокрема, особи, які керували транспортними засобами.
Відповідно до пункту 2.3 «б» Правил дорожнього руху України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, що зобов`язує водія п. 12.1 ПДР України. 

Проаналізувавши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано притягнув ОСОБА_1 до відповідальності, оскільки попри доводи її апеляційної скарги, в діях ОСОБА_1 правильно встановлено склад передбаченого ст. 124 КУпАП правопорушення.

Так, з матеріалів справи слідує, що як суді першої інстанції, так і в апеляційному суді ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення за встановлених судом обставин, не визнала і в поясненнях, та в доводах апеляційної скарги зазначала, що  на підтвердження її вини не надано жодного доказу, а на підставі протоколу суд не може дійти висновку, що саме порушення Правил дорожнього руху збоку водія стало причиною дорожньо-транспортної пригоди. Працівники поліції на думку ОСОБА_1 формально підійшли до оцінки події, вдались до замірів, з приводу того, чий транспортний засіб опинився не на своїй смузі руху в момент зіткнення. За змістом письмових заперечень ОСОБА_1 пояснила, що 28.11.2023 вона, керуючи автомобілем ВАЗ 21013 з номерним знаком НОМЕР_1 , рухалась по вул.Богдана Хмельницького у районі будинку № 8 у місті Тростянець. На повороті проїзна частина дороги були вкрита ожеледицею, мала пошкодження у вигляді двох ям глибиною близько 0,25 м та діаметром 1-2 метра, у зв`язку з чим керований ОСОБА_1 автомобіль занесло, що спричинило зіткнення із автомобілем Volvo з причепом. ОСОБА_1 стверджувала, що рухалась в межах дозволеного швидкісного режиму (до 40 км/год), ураховуючи дорожню обстановку та стан дорожнього покриття. Автодорога була частково оброблена спецзасобами, а на ділянці зіткнення в межах повороту було дуже слизько. На думку ОСОБА_1 вона не могла передбачити, що на ділянці, де відбулось зіткнення дорожнє покриття вкрито ожеледицею та не оброблене спецзасобами. Також певну роль зіграли непомітні через заповнення водою ями на дорозі, через які у поєднанні з ожеледицею автомобіль занесло. Винуватцем дорожньо-транспортної пригоди на думку ОСОБА_1 є Тростянецької міська територіальна громада, яка має на балансі зазначену ділянку дороги і допустила на ній зруйноване покриття у зв`язку із неналежним утриманням дороги та не протидіяла погодним умовам спеціальними засобами для відвернення ожеледиці. Крім того, ОСОБА_1 посилалась на відсутність попереджувального дорожнього знаку 1.13 «Слизька дорога», тому не було можливості виявити небезпеку для руху та була відсутня технічна можливість зупинити автомобіль до місця виїзду на ділянку вкриту ожеледицею.

Також судом першої інстанції було досліджено і ряд письмових доказів, які суд визнав належними та допустимими доказами і правильно врахував їх при постановленні судового рішення. 

Так, з повідомлення на службу 102, протоколу серії ААД №283671 від 28.11.2023 року, схеми наслідків дорожньо-транспортної пригоди від 28.11.2023, пояснень водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_3 судом першої інстанції встановлено, що дорожньо-транспортна пригода відбулась за участі водіїв автомобілів ВАЗ 21013 з номерним знаком НОМЕР_1 та Volvo з державним номером НОМЕР_3 з причепом державний номер НОМЕР_4 28.11.2023 року о 08 год. 40 хв.
Також судом встановлено і те, що водій автомобіля Volvo з державним номером НОМЕР_3 з причепом ОСОБА_3 у письмових поясненнях зазначив, що 28.11.2023, прямуючи у місто Суми, рухався через місто Тростянець, де на вул. Богдана Хмельницького, 40 неподалік переїзду на зустрічній смузі їхав автомобіль ВАЗ 2103 з державним номером НОМЕР_1 , який потрапив до ями, через що водій втратив керування лівою стороною капоту допустив зіткнення у ліву частину корпусу керованого ОСОБА_3 автомобіля. Дорога була слизькою, тому важко було гальмувати і йому з`їхати нікуди було (а.с.5).
З досліджених судом письмових пояснень ОСОБА_1 встановлено, що коли вона проїхала залізничний переїзд та рухалась по вул.Богдана Хмельницького, приблизно через 50 м після нього назустріч їхав автомобіль «фура». Рухаючись зі швидкість 40 км/год. на повороті, розминаючись із цим зустрічним автомобілем керований ОСОБА_1 автомобіль правим колесом потрапив у вибоїну на асфальті, в результаті чого автомобіль відкинуло і лівою передньою частиною вдарив «фуру» також у передню ліву частину. Автомобіль занесло, оскільки була ожеледиця (а.с.4).
В ході судового розгляду в суді першої інстанції ОСОБА_1 також зазначала, що зустрічний роз`їзд з вантажним автомобілем з причепом відбувався на заокругленні дороги, на її думку роз`їхатись було неможливо без її часткового виїзду на узбіччя. Вона вже багато років щодня зранку їзди на роботу цією дорогою і бачила наявність ям на дорожньому покритті. В той момент, оскільки було холодно вважала, що вода в ямі, яка частково знаходиться на проїзній частині, частково на узбіччі, замерзла і вона безпечно зможе по ній проїхати. Проте наїхавши на цю вибоїну автомобіль відкинуло, вона почала вивертати таким чином, щоб ліва частина автомобіля, в якій перебувала ОСОБА_1 , не потрапила під вантажний автомобіль і потім відбулось зіткнення. Значних пошкоджень вантажний автомобіль не зазнав. 
Зі схеми наслідків дорожньо-транспортної пригоди від 28.11.2023 судом було встановлено, що після зіткнення автомобіль ВАЗ 21013 з номерним знаком НОМЕР_1 перебував у положенні перпендикулярно смузі руху, по якій він рухався у бік вул.Благовіщенська. Автомобіль Volvo з державним номером НОМЕР_3 з причепом не змінив свого положення та перебував у межах своєї смуги руху. В момент пригоди було денне освітлення, на проїзній частині була ожеледиця. Недоліки в утриманні вулично-шляхової мережі, які стали супутньою причиною пригоди поліцейським у схемі не зафіксовані. Ширина проїзної частини становить 6,4 м (а.с.6).
Зі світлин з місця дорожньої пригоди, які надані ОСОБА_1 , і які відповідно до доводів апелянта судом не враховані, встановлено, що проїзна частина містить пошкодження у формі двох вибоїн з боку ділянки дороги, по якій рухався керований нею автомобіль. При цьому стан дорожнього покриття характеризується ожеледицею, яке повністю однорідне по всій ділянці. Далі за місцем, де зупинився ВАЗ 21013 після зіткнення із зустрічним автомобілем, починається заокруглення дороги (а.с.18-21). 

Проаналізувавши пояснення водіїв та матеріали справи в своїй сукупності суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, з яким погоджується і апеляційний суд, що ОСОБА_1 мала технічну можливість попередити виникнення дорожньо-транспортної пригоди шляхом виконання вимог пунктів 2.3 «б», 12.1 Правил дорожнього руху, тобто шляхом вибору швидкісного режиму автомобіля та виконання таких управлінських дій по керуванню ним, які б давали змогу постійно контролювати рух та безпечно керувати ним.
Факторів, які зумовлювали екстрені дії водія ОСОБА_1 ні судом першої інстанції ні апеляційним судом не встановлено. 
Також судом звернуто увагу на те, що ОСОБА_1 в ході судового розгляду визнала, що вже багато років щоранку, прямуючи на роботу, рухається по цій дорозі, визнала, що до місця зіткнення дорожнє покриття, по якому рухався керований нею ВАЗ 21013 було вкрито ожеледицею та лише частково було оброблене. 
А тому, попри доводи апелянта, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком судді про те, що зазначені обставини вказують на те, що ОСОБА_1 не врахувала дорожню обстановку, визначення, якої наведено у пункті 1.10 Правил дорожнього руху. Так, дорожня обстановка - це сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність та стан дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом.
Дорожні умови - сукупність факторів, що характеризують (з урахуванням пори року, періоду доби, атмосферних явищ, освітленості дороги) видимість у напрямку руху, стан поверхні проїзної частини (чистота, рівність, шорсткість, зчеплення), а також її ширину, величину похилів на спусках і підйомах, віражів і заокруглень, наявність тротуарів або узбіч, засобів організації дорожнього руху та їх стан
ОСОБА_1 повинна була обрати плавні прийоми керування та безпечний швидкісний режим для даних дорожніх умов, щоб мати змогу постійно контролювати рух свого транспортного засобу та безпечно керувати ним, що виключало наїзд на вибоїну з подальшим виїздом на зустрічну смугу та зіткнення із зустрічним автомобілем. 
Також, як слідує з матеріалів ОСОБА_1 як в суді першої та і апеляційної інстанції посилалась на те, що рухалась в межах дозволеного швидкісного режиму (до 40 км/год), проте суд обгрунтовано звернув увагу на те, що вимоги пункту 12.1 Правил дорожнього руху  стосуються обрання водієм безпечної швидкості руху залежно від конкретних дорожніх умов, але не дотримання граничної швидкості у населеному пункті, встановленої пунктом 12.4 Правил дорожнього руху. Відповідно до пункту 1.10 Правил дорожнього руху безпечна швидкість - швидкість, за якої водій має змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах. 
Втрата керованості автомобіля ВАЗ 21013 з виїздом на зустрічну смугу вже свідчить про те, що обрана швидкість була більше, ніж дозволяла в умовах цієї дорожньої обстановки (ожеледиця, вибоїни, ширина проїзної частини, наявність заокруглень тощо) постійно контролювати рух автомобіля, що свідчить про недотримання пункту 2.3 «б», 12.1 Правил дорожнього руху.
Необхідність виконання водієм обов`язку, визначеного пунктом 2.3 «б», 12.1 Правил дорожнього руху (ураховувати дорожню обстановку, бути уважним, враховувати атмосферні явища та стан поверхні проїзної частини) не залежить від того, чи утворилися конкретні дорожні умови внаслідок неналежної якості виконання своїх обов`язків дорожніми службами.
Тому, апеляційний суд погоджується з висновком судді районного суду про необґрунтованість доводів ОСОБА_1   в частині відсутності її вини у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин встановлених судом, які викладено у протоколі серії ААД №283671 від 28.11.2023, оскільки виходячи зі змісту вищезазначених положень Правил дорожнього руху України, саме на водієві лежить обов`язок бути уважним та стежити за дорожньою обстановкою, тобто враховувати атмосферні явища, стан поверхні проїзної частини і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, як в цьому випадку - в умовах ожеледиці та незадовільного стану дорожнього покриття.
Порушення ОСОБА_1 вимог пунктів 2.3 «б», 12.1 Правил дорожнього руху перебувають у причинному зв`язку з наслідками, що настали у вигляді механічних пошкоджень транспортних засобів.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що в діянні ОСОБА_1 за обставин встановлених судом є склад адміністративного правопорушення, передбачений статтею 124 КУпАП. 

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначала, що:
- суд першої інстанції в ході ухвалення рішення допустив порушення норм матеріального і процесуального права;
- в протоколі не вказано, що автомобіль ВАЗ-21013 вилетів до зіткнення з автомобілем Volvo через потрапляння у яму на проїжджій частині дороги, котра в свою чергу була наповнена до країв водою та над водою вкрита ожеледицею. Вказане підтверджується фото, яке судом не враховано;
- відповідно до пояснень іншого учасника ДТП, порушень ДТП з її ОСОБА_1 боку він не бачив;
- працівники поліції формально підійшли до оформлення протоколу, а суд першої інстанції проявив до неї упередженість при розгляді справи. 

Проаналізувавши такі доводи апелянта апеляційний суд зазначає наступне. 
Так, ОСОБА_1 посилалась на порушення судом норм матеріального і процесуального права, однак апелянтом не конкретизовано які саме порушення допустив суд і як вони вплинули на доведеність її вини. 
Щодо відсутності в протоколі відомстей про те, що автомобіль ВАЗ-21013 вилетів до зіткнення з автомобілем Volvo через потрапляння у яму на проїжджій частині дороги, то вказана обставина на переконання апеляційного суду не впливає на порушення водієм ОСОБА_1 передбачених п.п. 2.3 «б», 12.1 ПДР України, зміст яких розкрито вище. Надані ОСОБА_1 суду фото насправді проаналізовано, однак обґрунтовано визнано такими, що не виключають з її дій складу вчиненого правопорушення. 
Щодо змісту пояснень іншого водія ДТП, на котрі ОСОБА_1 наголошувала як на такі, що не свідчать про порушення нею ПДР України, то до таких доводів апелянта суд апеляційної інстанції відноситься критично, оскільки вони не є визначальними у справі, суд аналізує пояснення і докази, та лише на суд покладено обов`язок  встановлення наявності чи відсутності в діях особи складу правопорушення. 
Формального оформлення матеріалів справи зі сторони поліції та упередженого розгляду справи судом, апеляційним судом не встановлено, а тому такі твердження апелянта слід розцінити як такі, що гуртуються лише на її суб`єктивних припущеннях. 

Попри доводи апелянта, вирішуючи питання про застосування стягнення, відповідно до статті 33 КУпАП суд першої інстанції врахував характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, необережну форму вини до наслідків, та з огляду на відсутність доказів, які підтверджують обтяжуючі відповідальність обставини, суд дійшов правильного висновку, що доцільним накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу.

Щодо заявленого в апеляційній скарзі ОСОБА_1 клопотання, про стягнення судового збору сплаченого за подачу апеляційної скарги, то в його задоволенні, з урахуванням ст. 288 КУпАП, слід відмовити, оскільки особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, від сплати державного мита звільняється.

Керуючись ст. 294 КУпАП України, –

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні клопотання про стягнення з Охтирського районного відділу поліції ГУНП в Сумській області судового збору сплаченого за подачу апеляційної скарги. 

Постанову судді Тростянецького районного суду Сумської області від 08.01.2024,  якою  ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого  ст. 124 КУпАП та якою на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі  50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн, залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 на цю постанову, без задоволення. 

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя Сумського апеляційного суду	Філонова Ю. О.