ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

19 вересня 2024 року 	м. Дніпро	справа № 340/7278/23	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді  Білак С.В. (доповідач), суддів:  Чабаненко С.В., Юрко І.В.,     розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1  на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17.11.2023 року в адміністративній справі №340/7278/23 (суддя Петренко О.С.) за позовом   ОСОБА_1  до  Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,- 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1  звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , що полягає у відмові розглянути його рапорт від 25.07.2023 про звільнення з військової служби, на підставі пп. “г” п. 2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу"/ в зв`язку з наявністю інвалідності в дружини»;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 розглянути його рапорт від 25.07.2023 про звільнення з військової служби, на підставі пп. “г” п.2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» /в зв`язку з наявністю інвалідності в дружини/.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17.11.2023 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду рапорту про звільнення ОСОБА_1 з військової служби від 25.07.2023 року за п.п "г" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".  Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 від 25 липня 2023 року про звільнення з військової служби, відповідно до підпункту "г" пункту 2 частини четвертої     статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" №2232-ХІІ     за сімейними обставинами (у зв`язку з наявністю дружини із числа осіб інвалідністю) та прийняти відповідне рішення (наказ), з урахуванням висновків суду. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Відповідач, не погодившись з рішенням суду, звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, та прийняти нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що дружина позивача є особою з інвалідністю ІІІ групи, причина інвалідності – загальне захворювання. Висновок про умови та характер праці: протипоказана тяжка праця, перегрів, переохолодження, емоційна напруга. На думку відповідача вказані показання МСЕК не свідчать про наявність у дружина позивача обставин непрацездатності, значеного обмеження життєдіяльності, неспроможності або обмеженої спроможності до самообслуговування, що у контексті п.п. «г» п.2 ч.4 ст. 26 Закону №2232-ХІІ та не є підставою звільнення з військової служби. 
Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.
Так, позивач проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .
Між позивачем та ОСОБА_2 укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 (а.с.37).
Дружина позивача є інвалідом ІІІ гурпи, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК серії 12ААВ №189402 (а.с.29).
25.07.2023 року позивачем, з метою звільнення з військової служби, подано рапорт до командування в/ч НОМЕР_1 про звільнення з військової служби (а.с.26-28). До рапорту додано документи на підтвердження вищевказаних обставин.                      Представником позивача надіслано вказаний рапорт з пакетом документів до військової частини НОМЕР_1 рекомендованим листом, який вручено уповноваженій особі відповідача 02.08.2023 (а.с.6).
Крім того, представником позивача надіслано вказаний рапорт з пакетом документів на електронну пошту Міністерства оборони України, Генерального штабу ЗСУ та оперативного командування “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ”, яким підпорядкована військова частина НОМЕР_1 , з метою направлення рапорту до військової частини НОМЕР_1 (а.с.30,32-33,38-41).
Однак, рапорт позивача залишається без розгляду, що слугувало підставою для звернення до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне. 
Предметом розгляду справи є відмова відповідача у задоволенні рапорту військовослужбовця  позивача  про звільнення з військової служби за сімейними обставинами відповідно до п.п. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «По військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку з наявністю у дружини статусу особи з інвалідністю ІІІ групи.
Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII  (далі - Закон №2232-XII) встановлено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Приписами частини 3, 4  статті 2 Закону № 2232-ХІІ  визначено, що громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Пунктами 251, 254 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого  Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008, передбачено, що в особливий період військовослужбовці проходять військову службу, резервісти призиваються на військову службу, а військовозобов`язані виконують військовий обов`язок у запасі в порядку, передбаченому цим Положенням та іншими нормативно-правовими актами, що регулюють порядок проходження військової служби в особливий період.
Доукомплектування особовим складом Збройних Сил України в особливий період здійснюється за рахунок призову військовозобов`язаних, громадян призовного віку чоловічої статі та резервістів, а також прийому громадян на військову службу за контрактом.
Військовослужбовці військової служби за призовом, військовозобов`язані і резервісти, які мають військові звання сержантського, старшинського або офіцерського складу та відповідну підготовку і досвід проходження служби, приймаються в особливий період на військову службу за контрактом у випадках, визначених  статтею 20 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», для комплектування посад за основною або спорідненою спеціальністю, без врахування відповідності існуючого військового звання військовому званню, передбаченому штатом.
У разі потреби доукомплектування Збройних Сил України військовозобов`язані і резервісти, які призиваються на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, направляються на курс військової підготовки за програмою підготовки офіцерів або сержантів (старшин), або на курс перепідготовки за дефіцитними для Збройних Сил України спеціальностями у порядку, визначеному Міністерством оборони України. Громадянам, які мають спеціальні звання або класні чини, після їх призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період у разі потреби присвоюються військові звання в порядку переатестації з урахуванням їх спеціальних звань або класних чинів, рівня освіти, досвіду служби та відповідності посаді, на яку їх буде призначено. Присвоєння військових звань у порядку переатестації громадянам, які мають спеціальні звання або класні чини, після їх призову на військову службу здійснюється в порядку, визначеному цим Положенням.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану»  у зв`язку з військовою агресією російської федерації в Україні введений воєнний стан з 24.02.2022, який неодноразово продовжувався та триває до теперішнього часу.
Підстави звільнення з військової служби визначені  статтею 26 Закону № 2232-ХІІ.
За цією правовою нормою, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах, зокрема під час воєнного стану через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), - у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи (підпункт «г» пункту 2 частини четвертої статті 26).
Як вже зазначалось, абзацом 5 підпункту «г» пункту 2 частини четвертої  статті 26 Закону № 2232-ХІІ  (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах, зокрема під час воєнного стану через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), - у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи.
З конструкції цієї норми вбачається, що законодавець поєднав сполучниками «та» і «або» дві підстави звільнення військовослужбовців за сімейними обставинами або через інші поважні причини:
- у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю (1 умова);
- одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи (2 умова).
Синтаксичний розбір вказаного речення дає підстави вважати, що військовослужбовці які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах, зокрема під час воєнного стану, за наступних умов:
- у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю, або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи (тобто, 1 або 2 умови);
- у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи
Тобто, сполучник «та» поєднує 1 і 2 умови, а сполучник «або» розділяє.
Верховним Судом у постанові від 30.05.2024 по справі № 580/3253/23 сформовано наступний правовий висновок, який відповідно до частини п`ятої  статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України  враховується судом при вирішення спору, що розглядається.
Наведена в абзаці 5 підпункту «г» пункту 2 частини четвертої  статті 26 Закону №2232-ХІІ  підстава звільнення - у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю (1 умова) є самостійною. При цьому, в конструкції цього речення відсутня конкретизація, яка саме група інвалідності повинна бути в дружини (чоловіка).
Якщо розглядати випадок поєднання 1 та 2 умов сполучником «та», то навіть у цьому разі  Закон № 2232-ХІІ  не ставить звільнення військовослужбовців у залежність від наявність у дружини (чоловіка) І чи ІІ групи інвалідності, а лише вказує «із числа осіб з інвалідністю». Якби законодавець мав на увазі, як стверджує касатор, що І чи ІІ групи інвалідності стосується як дружини (чоловіка) військовослужбовців, так і одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), то втрачало б сенс зазначення у конструкції 1 умови фрази «із числа осіб з інвалідністю». У такому випадку абзац 5 підпункту «г» пункту 2 частини четвертої  статті 26 Закону № 2232-ХІІ  був би викладений наступним чином: у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи. Саме в такому випадку можна було б стверджувати про прив`язку 1 та 2 умов до наявності І чи ІІ груп інвалідності.
Крім того, Верховний Суд у постанові від 24.04.2024 у справі № 140/12873/23 констатував, що наявність у позивача дружини, яка є інвалідом ІІІ групи, дає йому право на звільнення з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини четвертої  статті 26 Закону № 2232-ХІІ  і додатково не вимагає від нього доведення необхідності здійснення догляду за дружиною, оскільки це не відповідає критеріям встановлення ІІІ групи інвалідності.
За наведених обставин, висновки суду першої інстанції, в частині задоволених позовних вимог, відповідають зазначеним правовим позиціям Верховного Суду, а тому, враховуючи норми ч. 5  ст. 242 КАС України, підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення - відсутні.
Статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з повним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, у зв`язку з чим підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції відсутні, тому, при таких обставинах, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.
Керуючись статями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1  на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17.11.2023 року в адміністративній справі №340/7278/23 - залишити без задоволення.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17.11.2023 року в адміністративній справі №340/7278/23 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та не підлягає касаційному оскарженню до Верховного Суду, крім випадків, встановлених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.
   
Головуючий - суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      С.В. Чабаненко 

                               суддя                                                                      І.В. Юрко