ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
30 липня 2024 року
м. Київ
 
справа № 460/3289/19
провадження № 51-3265 км 19
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
 
головуючого судді                                                          ОСОБА_1 ,
суддів                                                                      ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
за участю:
секретаря судового засідання                    ОСОБА_4 ,
прокурора                                                        ОСОБА_5 ,
перекладача                                                         ОСОБА_6 ,
у режимі відеоконференції:
захисників                                                             ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
засуджених                                                            ОСОБА_9 , ОСОБА_10 
 
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за касаційними скаргами засудженого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_7 на вирок Залізничного районного суду м. Львова від 24 січня 2023 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 14 червня 2023 року у кримінальному провадженні стосовно 
 
                                               ОСОБА_9 ,
                                               ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця м. Вулканешти Республіки Молдови,
який мешкає за адресою: 
АДРЕСА_1 ,
 
засудженого за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 27 - ч. 3 ст. 305, ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 311, ч. 2 ст. 28 - ч. 3 ст. 311 Кримінального кодексу України (далі - КК).
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Залізничний районний суд м. Львова вироком від 24 січня 2023 року, залишеним без змін ухвалою Львівського апеляційного суду від 14 червня 2023 року, засудив ОСОБА_9 за:
- ч. 4 ст. 27 - ч. 3 ст. 305 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років з конфіскацією майна;
- ч. 1 ст. 307 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років;
- ч. 2 ст. 311 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років;
- ч. 2 ст. 28 - ч. 3 ст. 311 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією майна.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим,  ОСОБА_9 визначив остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років з конфіскацією майна.
Цим же вироком засуджено ОСОБА_10 , судові рішення стосовно якого в касаційному порядку не оскаржуються. 
За судовими рішеннями ОСОБА_9 та ОСОБА_10 визнано винуватими у вчиненні кримінальних правопорушень за таких обставин.
ОСОБА_9 , виконуючи роль підбурювача у групі з ОСОБА_10 , зобов`язав останнього з вересня до 22 грудня 2018 року вчинити контрабанду з Республіки Польща до України 594 пігулок «Cirrus» із вмістом прекурсору «псевдоефедрин», масою 55,236 г, з метою їх використання для виготовлення психотропних речовин.
Надалі, керуючись вказівками ОСОБА_9 та бездоганно дотримуючись раніше обумовленого плану, ОСОБА_10 22 грудня 2018 року приблизно о 04:42, в`їхавши до України з Республіки Польща через митний пост «Грушів» Львівської митниці ДФС України (Львівська область, Яворівський район, с. Грушів) на власному автомобілі «Chevrolet», номерний знак НОМЕР_1 , здійснив контрабанду прекурсору «псевдоефедрин», який містився у 594 пігулках «Cirrus», масою 55,236 г, що є особливо великим розміром.
Після чого на автозаправній станції (далі - АЗС) «UPG» у с. Пасіки-Зубрицькі Пустомитівського району Львівської області 22 грудня 2018 року ОСОБА_10 передав ці пігулки ОСОБА_9 , отримавши грошову винагороду.
ОСОБА_9 , у свою чергу, того ж дня незаконно збув прекурсор у пігулках «Cirrus» (594 шт.) ОСОБА_11 за 29 000 грн.
За аналогічних обставин, за підбурювання ОСОБА_9 , ОСОБА_10 12 січня 2019 року приблизно о 04:04, в`їхавши до України з Республіки Польща через митний пост «Краковець» Львівської митниці ДФС України (Львівська область, смт. Краковець, вул. Михайла Вербицького, 54) на власному автомобілі «Chevrolet», номерний знак НОМЕР_1 , повторно здійснив контрабанду прекурсору «псевдоефедрин», який містився у 532 пігулках «Cirrus», масою 50,0 г, що є особливо великим розміром.
Після чого на АЗС «UPG» у с. Пасіки-Зубрицькі Пустомитівського району Львівської області 12 січня 2018 року ОСОБА_10 передав ці пігулки ОСОБА_9 , отримавши грошову винагороду.
ОСОБА_9 , у свою чергу, того ж дня незаконно збув прекурсор у пігулках «Cirrus» (532 шт.) ОСОБА_11 за 29 000 грн.
За аналогічних обставин, за підбурювання ОСОБА_9 , ОСОБА_10 26 січня 2019 року приблизно о 14:17, в`їхавши до України з Республіки Польща через митний пост «Краковець» Львівської митниці ДФС України (Львівська область, смт. Краковець, вул. Михайла Вербицького, 54), на власному автомобілі «Chevrolet», номерний знак НОМЕР_1 , повторно здійснив контрабанду прекурсору «псевдоефедрин», який містився у 1 394 пігулках «Cirrus» та у 2 067 пігулках «Apselan», загальною масою 224,52 г, що є особливо великим розміром, психотропні речовини «амфетамін», загальною масою 0,06 г, та «метамфетамін», загальною масою 0,9747 г.
Після чого на АЗС «ОККО» в с. Гамаліївка Львівської області 27 січня 2019 року ОСОБА_10 передав 594 пігулки  з вмістом прекурсору «псевдоефедрин», загальною масою 55,4 г, що є особливо великим розміром, ОСОБА_9 , отримавши 23 000 грн грошової винагороди.
Крім того, ОСОБА_9 за невстановлених досудовим розслідуванням обставин незаконно придбав, зберігав з метою збуту та в першій декаді січня 2019 року незаконно збув ОСОБА_12 у АДРЕСА_3 психотропну речовину «метамфетамін», масою1,259 г.
 
Вимоги касаційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_9 ,  не погоджуючись із судовими рішеннями через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність висновків судів попередніх інстанцій фактичним обставинам кримінального провадження, невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, просить їх скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Свої вимоги засуджений мотивує тим, що:
- в його діях відсутній склад злочину, передбачений ч. 4 ст. 27 - ч. 3 ст. 305 КК, матеріали провадження не містять належних і достатніх доказів на підтвердження вчинення ним інкримінованого діяння;
- орган досудового розслідування не довів, а суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, не встановив факт підбурювання ним ОСОБА_13 на вчинення контрабанди прекурсорів;
- вирок та ухвала судів попередніх інстанції не містять належного обґрунтування з посиланням на досліджені докази щодо того, яким чином він схилив ОСОБА_10 до вчинення контрабанди прекурсорів за кожним епізодом;
- висновки суду щодо його винуватості в інкримінованому за ч. 1 ст. 307 КК злочині ґрунтуються лише на одному доказі - показаннях свідка  ОСОБА_12 , який був повністю підконтрольним правоохоронним органам у зв`язку із відбуванням покарання;
- суд не врахував його щире каяття в інкримінованих злочинах за ч. 2 ст. 311, ч. 2 ст. 28 - ч. 3 ст. 311 КК, відсутність обставин, які обтяжують покарання, та призначив несправедливо суворе покарання;
- суд апеляційної інстанції не перевірив належним чином доводів сторони захисту, не надав оцінки зібраним у справі доказам, зокрема, показанням свідків, не проаналізував їх і безпідставно погодився з висновками суду першої інстанції. 
За змістом касаційної скарги захисник ОСОБА_7 , не погоджуючись із судовими рішеннями через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, просить їх скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. 
Свої вимоги захисник обґрунтовує доводами, аналогічними до доводів свого підзахисного ОСОБА_9 . При цьому зазначає про те, що суди не дотримались вимог КПК при постановленні своїх рішень, оскільки вони не містять жодних даних і відповідного належного обґрунтування, яким саме чином ОСОБА_9 схилив ОСОБА_10 до вчинення контрабанди прекурсорів. На його погляд, посилання суду апеляційної інстанції як на доказ винуватості ОСОБА_9 в інкримінованому за ч. 4 ст. 27 - ч. 3 ст. 305 КК злочині на зафіксовані у протоколах НСРД розмови між ОСОБА_9 і ОСОБА_10 є необґрунтованим, так як цими розмовами навпаки спростовується факт підбурювання ОСОБА_10 з боку ОСОБА_9 . Захисник стверджує про те, що в ході судового розгляду стороною обвинувачення не доведено і дослідженими доказами не підтверджено винуватість ОСОБА_9 за ч. 4 ст. 27 - ч. 3 ст. 305, ч. 1 ст. 307 КК поза розумним сумнівом.
Позиції учасників судового провадження
Засуджений ОСОБА_9 та його захисник ОСОБА_7 підтримали касаційні скарги та просили їх задовольнити.
Захисник ОСОБА_8 поклався на розсуд суду.
Засуджений ОСОБА_10 та прокурор заперечили проти задоволення касаційних скарг. 
Мотиви Суду
Положеннями ст. 433 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) визначено, що суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу; переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. 
За змістом ст. 94 КПК суд під час прийняття відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - із точки зору достатності та взаємозв`язку. 
Згідно зі ст. 91 КПК у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, в тому числі, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у його вчиненні, форма вини, мотив і мета його вчинення.
Обвинувальний вирок ухвалюється судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом.
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.
У поданих касаційних скаргах засуджений ОСОБА_9 та його захисник ОСОБА_7 зазначають про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до безпідставного засудження ОСОБА_9 за ч. 4 ст. 27 - ч. 3 ст. 305, ч. 1 ст. 307 КК, покликаючись на недостатність зібраних у справі доказів, невмотивованість судових рішень на підтвердження винуватості обвинуваченого, а також на невідповідність призначеного покарання через суворість.
Проте викладені стороною захисту у касаційних скаргах доводи Суд уважає такими, що не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження та вимогах кримінального й кримінального процесуального законів з огляду на таке.
Свої висновки про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 27 - ч. 3 ст. 305, ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 311, ч. 2 ст. 28 - ч. 3 ст. 311 КК, та правильність кваліфікації його дій за даними нормами кримінального закону судом першої інстанції зроблено на підставі доказів, досліджених та оцінених у сукупності з дотриманням вимог кримінального процесуального закону. 
Так, суд урахував, зокрема:
- показання:
- свідка  ОСОБА_14 про те, що він знайомий з ОСОБА_9 близько 3-4 років, з ОСОБА_10 - незнайомий. У кінці 2018 року він завершував складати нарколабораторію, яка функціонувала за принципом перетворення прекурсоровмісних пігулок на амфетамін та з цього приводу також вів спілкування з ОСОБА_9 , оскільки знав, що останній займається збутом прекурсоровмісних пігулок, які, з його слів, йому привозить його друг з-за кордону. Наприкінці 2018 року ОСОБА_9 запропонував йому купити прекурсоровмісні пігулки червоного кольору, на що він відмовив, оскільки йому потрібні були пігулки білого кольору, тобто «Cirrus». Тоді ОСОБА_9 сказав, що до кінця року їх привезе. До кінця 2018 року виконати домовленість не змогли, купівлю пігулок перенесли на січень 2019 року, з цією метою він приїздив до ОСОБА_9 додому;
- свідка ОСОБА_15 про те, що 26 січня 2019 року він, обіймаючи посаду інспектора прикордонної служби ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 , виконував свої функціональні обов`язки у складі прикордонного наряду з огляду транспортних засобів на митному пості «Краковець», брав участь у слідчих діях під час огляду, обшуку транспортного засобу «Chevrolet Lacetti», яким керував ОСОБА_10 . Під час огляду було виявлено два види пігулок. Після в`їзду в Україну та здійснення прикордонно-митних формальностей цей автомобіль було направлено до боксу поглибленого огляду. В ході проведення обшуку ОСОБА_10 погодився добровільно видати наявні у нього заборонені речі. У багажному відділенні автомобіля було виявлено упакування, в яких містились два види пігулок, щодо яких було проведено експрес-тест на наявність прекурсорів. Пігулки були приховані від митного контролю, оскільки містилися в коробці серед значної кількості інших речей, що ускладнювало їх виявлення при візуальному огляді;
- свідка ОСОБА_12 про те, що він товаришував з ОСОБА_9 , бував у нього в гостях за адресою проживання. На початку січня 2019 року ОСОБА_9 запропонував йому поїхати з ним та його знайомим до Львівської області у справах, де він мав зустрітися зі своїм другом, на що він погодився. На автомобілі ОСОБА_9 вони поїхали до Львівської області, де на одній із заправок у передмісті Львова стали очікувати на особу, яка, як він зрозумів, рухалась їм назустріч із Польщі. Після приїзду особи, на яку очікували, ОСОБА_9 отримував від іншої особи, яка їхала з ними, грошові кошти після чого виходив з автомобіля та пересідав до автомобіля, що прибув на автозаправку. Він зрозумів, що ОСОБА_9 купував пігулки. ОСОБА_9 йому розповідав, що та особа проживає за кордоном і має можливість приїздити в Україну. У січні 2019 року ОСОБА_9 збув йому метамфетамін;
- свідка ОСОБА_16 про те, що з ОСОБА_9 він знайомий близько               5-ти років, перебуває з ним у дружніх відносинах, неодноразово бували один у одного вдома. В кінці січня 2019 року ОСОБА_9 з невідомим чоловіком заїхав до нього додому, де ОСОБА_9 запропонував йому поїхати з ними до Львівської області за компанію, де ОСОБА_9 мав зустрітися зі своїм другом, на що він погодився. Особу, з якою вони планували зустрітися, ОСОБА_9 називав «дідом з Польщі». На автомобілі ОСОБА_9 «Volkswagen Bora» вони поїхали до Львівської області, де на одній із заправок у передмісті Львова декілька годин до ночі чекали на особу, яка, зі слів ОСОБА_9 , їхала з Польщі. Під час очікування ОСОБА_9 спілкувався з чоловіком, який їхав з ними, вони перераховували гроші, які дав ОСОБА_9 чоловік, що їхав з ними, та вже після приїзду особи, на яку вони очікували, ОСОБА_9 з цими грошима пересідав до автомобіля особи, яка приїхала. Обличчя особи, яка приїздила з Польщі, він не бачив. Він (свідок) увесь час перебував у автомобілі, через деякий час двері автомобіля відкрили працівники правоохоронного органу й залучили його до проведення слідчих дій, у ході яких було вилучено речі ОСОБА_9 , пакети з пігулками. Ці пакети світились при освітленні ультрафіолетовим світлом;
- свідка ОСОБА_11 про те, що восени 2018 року у колі друзів ОСОБА_9 пропонував вжити метамфетамін, при цьому він цікавився, чи є у нього знайомі, яким можна збути прекурсоровмісні пігулки «Cirrus». У зв`язку з цим він повідомив про наміри ОСОБА_9 працівникам Служби безпеки України та через деякий час був залучений до конфіденційного співробітництва, в ході якого він здійснив 3 закупки прекурсоровмісних пігулок, одну - в грудні 2018 року, дві інші - в січні 2019 року. Кожного разу при закупівлі пігулок ОСОБА_9 пропонував їхати з ним до Львівської області, де на автозаправках вони чекали його друга, який, зі слів ОСОБА_9 , їхав їм на зустріч з Польщі та привозив прекурсоровмісні пігулки. При цих поїздках він передавав кожного разу ОСОБА_9 грошові кошти приблизно до 30 000 грн, після чого ОСОБА_9 пересідав до автомобіля свого друга, якого у розмовах іноді називав «дідом», «поляком», після чого повертався до свого автомобіля вже з пігулками. Свідок додав, що обличчя особи, яка приїздила з Польщі, не бачив, бачив лише його силует та його автомобіль, який мав кузов універсал темного кольору. Після повернення до м. Рівне він відразу їхав до УСБУ в Рівненській області, де видавав придбані пігулки слідчому, про що складались відповідні протоколи;
- письмові докази:
- протокол огляду майна, цінностей, грошових коштів, які будуть використані під час проведення оперативної закупки від 21 грудня 2018 року з описом та копіями грошових коштів - 58 купюр номіналом 500 грн, згідно з яким ці кошти будуть використані при проведенні оперативної закупки прекурсорів у ОСОБА_9 ;
- протокол огляду «Покупця № 1», який здійснює оперативну закупку від 21 грудня 2018 року, згідно з яким було оглянуто безпосередньо Покупця №1, наявні у нього предмети і речі, та вручені грошові кошти в сумі 29 000 грн;
- протокол № 13/384 2т від 22 грудня 2018 року за результатами проведення оперативно-розшукового заходу - оперативної закупки, згідно з яким 22 грудня 2018 року ОСОБА_9 разом із особою, яка залучена до провадження закупки на підставі конфіденційного співробітництва - Покупцем № 1, прибули на територію АЗС « UPG » за адресою: с. Пасіки-Зубрицькі Пустомитівського району Львівської області , де ОСОБА_9 за грошові кошти Покупця № 1 у сумі 29 000 грн купив у ОСОБА_10 , який прибув на АЗС на автомобілі «Chevrolet Lacetti», реєстраційний номер Республіки Польща НОМЕР_1 , 594 пігулки «Cirrus», які цього ж дня ОСОБА_9 , перебуваючи на околицях м. Здолбунів Рівненської області, збув Покупцю № 1;
- протокол вилучення та огляду товару, придбаного в результаті проведення оперативної закупки від 22 грудня 2018 року, згідно з яким після проведення оперативної закупки Покупець №1 добровільно видав оперативному співробітнику УСБ України у Рівненській області чотири прозорі поліетиленові пакети з вмістом 594 таблеток білого кольору з тисненням у вигляді кільця на одній зі сторін, зовні схожим на «Cirrus»;
- протоколи від 22 грудня 2018 року № 13/3846т за результатами проведення аудіо-, відеоконтролю особи, № 13/3847т за результатами проведення візуального спостереження за особою, від 18 січня 2019 року № 13/163, №13/160 за результатами проведення негласних оперативно-розшукових заходів, згідно з якими зафіксовані зустрічі та розмови 22 грудня 2018 року ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , Покупця № 1 щодо придбання пігулок із вмістом прекурсору та їх подальшого збуту;
- протоколи від 12 січня 2019 року № 13/61 за результатами візуального спостереження за особою, № 13/60 за результатами проведення аудіо-, відеоконтролю особи, № 13/62 за результатами контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, згідно з якими зафіксовані зустрічі та розмови 12 січня 2019 року ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , Покупця № 1 щодо придбання прекурсоровмісних пігулок та їх подальшого збуту;
- протокол від 12 січня 2019 року огляду «Покупця № 1», який здійснює оперативну закупку, згідно з яким особі, яка залучена до провадження на підставі конфіденційного співробітництва - Покупцю № 1 12 січня 2019 року видано попередньо оглянуті грошові кошти в сумі 29 000 грн з метою використання їх для проведення оперативної закупки прекурсоровмісних пігулок «Cirrus». Після проведення оперативної закупки Покупець № 1 добровільно видав оперативному співробітнику УСБ України у Рівненській області чотири прозорі поліетиленові пакети з 532 пігулками білого кольору, із тисненням у вигляді кільця на одній із сторін, зовні схожих на «Cirrus», які 12 січня 2019 року ОСОБА_9 збув Покупцю № 1 за 29 000 грн;
- висновок експерта № 2.1-122/19 від 07 лютого 2019 року, згідно з яким надані на експертизу 532 пігулки білого кольору, із тисненням у вигляді кільця на одній із сторін, містять у своєму складі прекурсор, обіг якого обмежено і стосовно якого встановлюються заходи контролю - псевдоефедрин, загальною масою 50,0 г;
- протокол обшуку від 26 січня 2019 року автомобіля «Chevrolet Lacetti», реєстраційний номер НОМЕР_1 , згідно з яким ОСОБА_10 добровільно видав приховані ним у багажному відділенні автомобіля близько 1 400 пігулок медичного препарату «Cirrus» та близько 2 090 пігулок «Apselan», які замовив у нього ОСОБА_9 , а також психотропну речовину метамфетамін, яку використовує для власного вживання. Надалі, в ході обшуку автомобіля, окрім іншого, в багажному відділенні було виявлено та вилучено два пакунки, обмотані клейкою стрічкою синього кольору, після розмотування яких в одному з пакунків було виявлено 9 прозорих поліетиленових пакетів із пігулками оранжевого кольору в кожному, загальною кількістю 2 067 штук, у другому пакунку виявлено 10 прозорих поліетиленових пакетів із пігулками білого кольору, із тисненням у вигляді кільця на одній із сторін, в кожному, загальною кількістю 1 394 штуки; гаманець, у середині якого виявлено безбарвний полімерний пакет із речовиною білого кольору, яка, зі слів ОСОБА_10 , була амфетаміном;
- висновок експерта № 2.1-121/19 від 18 лютого 2019 року за результатами проведення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, згідно з яким надані на дослідження пігулки, вилучені 26.01.2019 під час обшуку автомобіля «Chevrolet Lacetti», містять у своєму складі прекурсор, обіг якого обмежено і стосовно якого встановлюються заходи контролю - псевдоефедрин загальною масою 114,02 г. Надана на дослідження порошкоподібна речовина містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін масою 0,06 г;
- протокол від 26 січня 2019 року огляду «Покупця № 1», який здійснює оперативну закупку, згідно з яким 26 січня 2019 року особі, яка залучена до кримінального провадження на підставі конфіденційного співробітництва - Покупцю № 1, видано попередньо оглянуті грошові кошти у сумі 30 000 грн з метою використання їх для проведення оперативної закупки прекурсоровмісних пігулок «Cirrus»;
- протоколи від 27 січня 2019 року № 13/259 за результатами проведення контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту, № 13/260 за результатами проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, № 13/258 за результатами проведення візуального спостереження за особою, № 13/256, № 13/257 за результатами проведення аудіо-, відеоконтролю особи, згідно з якими зафіксовані зустрічі та розмови                 26-27 січня 2019 року ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , Покупця № 1 та інших осіб щодо придбання пігулок та їх подальшого збуту;
- протокол № 13/564 від 19 лютого 2019 року за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, згідно з яким ОСОБА_9 і ОСОБА_10 у завуальованій формі неодноразово обговорювали можливість, терміни, кількість та місце зустрічі для придбання прекурсоровмісних пігулок, а також місця їх приховування; ОСОБА_9 просив ОСОБА_10 приїхати, останнього цікавили грошові кошти за пігулки;
- протокол огляду місця події від 27 січня 2019 року, згідно з яким на території АЗС «ОККО» за адресою: Львівська область, с. Гамаліївка, вул. Київська, 2 , за участі ОСОБА_16 та ОСОБА_9 останній з кишень куртки видав чотири поліетиленові пакети з пігулками білого кольору, із тисненням у виді кільця, загальною кількістю 594 штуки. При освітленні кишень куртки ультрафіолетовим світлом внутрішня кишеня куртки ОСОБА_9 світилася жовто-зеленим кольором;
- протокол від 27 січня 2019 року про освідування особи, згідно з яким у ході освітлення ультрафіолетовою лампою на долонях та пальцях обох рук ОСОБА_9 виявлено світіння яскравого жовто-зеленого кольору;
- висновок експерта № 2.1-123/19 від 05 лютого 2019 року, згідно з яким надані на дослідження 594 пігулки, які були вилучені 27.01.2019 у ході огляду місця події, містять у своєму складі прекурсор, обіг якого обмежено і стосовно якого встановлюються заходи контролю - псевдоефедрин, загальною масою 55,2 г;
- висновок експертів № 2597/2598 від 06 червня 2019 року, згідно з яким у звукозаписах розмов, зафіксованих на цифрових носіях, які є додатками до протоколів негласних слідчих (розшукових) дій, зафіксовані усні мовлення ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , зміст яких відповідає зафіксованому у цих протоколах текстовому вираженню.
На підставі вказаних доказів суд першої інстанції встановив сукупність усіх передбачених законом ознак складів злочинів, передбачених ч. 4 ст. 27 - ч. 3 ст. 305, ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 311, ч. 2 ст. 28 - ч. 3 ст. 311 КК, та, ухвалюючи вирок, дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_9 вчинив інкриміновані йому суспільно небезпечні діяння. 
Водночас суд першої інстанції дав критичну оцінку показанням обвинуваченого щодо невизнання ним своєї провини у вчиненому за ч. 4 ст. 27 - ч. 3 ст. 305, ч. 1 ст. 307 КК, визнавши їх такими, що надані з метою уникнення кримінальної відповідальності, та зазначив, що вони повністю спростовуються встановленими під час судового розгляду фактичними обставинами та зібраними у справі доказами.
Порушень процесуального порядку збирання наведених у вироку доказів за матеріалами провадження не встановлено та судом правильно вирішено питання про їхню належність і допустимість, з дотриманням вимог статей 85-87, 89, 94, 95 КПК.
Суд першої інстанції здійснив детальний аналіз наданих стороною обвинувачення процесуальних документів і не встановив під час здійснення досудового розслідування таких порушень КПК, що свідчили б про недопустимість чи неналежність письмових доказів.
Судовий розгляд проведено з дотриманням вимог ст. 337 КПК, в межах пред`явленого обвинувачення, та діям обвинуваченого дано правильну юридичну оцінку. Вирок суду першої інстанції відповідає вимогам статей 370, 373, 368, 374 КПК, є законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Винуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 27 - ч. 3 ст. 305, ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 311, ч. 2 ст. 28 - ч. 3 ст. 311 КК, доведена поза розумним сумнівом. 
Даних, які би свідчили, що під час досудового розслідування та судового розгляду цього кримінального провадження допущено таке істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке було би безумовною підставою для скасування судових рішень, перевіркою матеріалів кримінального провадження не встановлено.
Крім того, наведені в касаційній скарзі доводи засудженого і захисника, аналогічні доводам апеляційної скарги останнього, були ретельно перевірені судом апеляційної інстанції, який, розглядаючи апеляційні скарги сторони захисту на вирок суду першої інстанції, з дотриманням вимог 404, 405, 407, 412-414 КПК проаналізував їх, дав на них вичерпну відповідь, зазначивши в ухвалі достатні підстави, через які визнав їх необґрунтованими. 
За результатами перегляду вироку суд апеляційної інстанції з урахуванням конкретних обставин справи погодився з оцінкою доказів, досліджених місцевим судом і врахованих при доведенні винуватості ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, належним чином умотивувавши свої висновки.
Доводи про неправильну кваліфікацію дій ОСОБА_9 за ч. 4 ст. 27 - ч. 3 ст. 305 КК 
Захисник ОСОБА_7 та засуджений ОСОБА_9 у касаційних скаргах стверджують про те, що матеріалами справи не підтверджується факт підбурювання ОСОБА_9 на вчинення злочину ОСОБА_10 .
Як убачається з ухвали, суд апеляційної інстанції перевірив доводи захисника про відсутність у діях ОСОБА_9 ознак підбурювання та вказав на те, що дослідженими матеріалами справи у своїй сукупності підтверджується те, що саме ОСОБА_9 схилив ОСОБА_10 до вчинення  злочину під приводом їх подальшого спільного незаконного збагачення від реалізації контрабандно переміщених на територію України прекурсоровмісних пігулок. Натомість ОСОБА_10 самостійно не мав рішучості здійснювати незаконне переміщення психотропних речовин через митний кордон України з приховуванням від митного контролю і власне фінансова сторона стала підставою для вчинення злочину.   
Так, за приписами статті 27 КК співучасниками злочину, поряд із виконавцем, є організатор, підбурювач та пособник. 
Частиною 4 указаної норми визначено, що підбурювачем є особа, яка умовлянням, підкупом, погрозою, примусом або іншим чином схилила іншого співучасника до вчинення злочину.
Підбурювання з об`єктивної сторони може виявлятися у словесних (вербальних) діях, в усній чи письмовій формі, у конклюдентних діях - жестах, міміці, пантомімі. За змістом ці дії можуть бути чітко визначеними або завуальованими, але вони повинні мати об`єктивну спрямованість на вчинення іншим співучасником (виконавцем, пособником) певного, відносно конкретного злочину.
Формами підбурювання згідно з ч. 4 ст. 27 КК є: умовляння, підкуп, погроза, примус, інше схиляння співучасника до вчинення злочину.
Схилення (схиляння) до злочину іншим чином - це вчинення інших, крім зазначених у інших формах підбурювання, дій, за допомогою яких особа схиляє співучасника до вчинення злочину. ОСОБА_17 ознакою всіх цих дій є те, що підбурювач породжує у виконавця чи іншого співучасника умисел на вчинення злочину. Ступінь впливу підбурювача на співучасника не має значення. Головне те, що він повинен породжувати у співучасника умисел на вчинення злочину. 
Із суб`єктивної сторони підбурювач діє з прямим умислом, прагне вчинення виконавцем певного злочину. Він усвідомлює, що викликає у виконавця (іншого співучасника) рішучість на вчинення злочину (породжує умисел), передбачає розвиток причинного зв`язку між своїми діями і діями виконавця і бажає вчинення ним злочину.
Ураховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками судів про правильність кваліфікації дій ОСОБА_9 за ч. 4 ст. 27 - ч. 3 ст. 305 КК. 
Доводи про недоведеність вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК
Суд апеляційної інстанції також не залишив без уваги доводи захисника про недостатність доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_9 в інкримінованому злочині.
Колегія суддів апеляційного суду за результатом перевірки цих доводів обґрунтовано зазначила про те, що винуватість ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК, підтверджується, зокрема, показаннями свідка ОСОБА_12 , протоколом огляду від 25 травня 2019 року матеріалів кримінального провадження № 22019180000000072 стосовно ОСОБА_12 . 
Тобто, суд апеляційної інстанції, з достатньою повнотою перевіривши матеріали кримінального провадження, не встановив підстав не довіряти свідку  ОСОБА_12 , який був попереджений про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показань, та визнав указані докази достатніми для доведення винуватості ОСОБА_9 у інкримінованому діянні, з чим також погоджується колегія суддів касаційного суду.
Доводи про суворість призначеного ОСОБА_9 покарання  
Засуджений у касаційній скарзі вказав на те, що при призначенні покарання не було враховано його щире каяття за ч. 2 ст. 311, ч. 2 ст. 28 - ч. 3 ст. 311 КК, відсутність обставин, які обтяжують покарання, що призвело до призначення йому надмірно суворого покарання.
Відповідно до ст. 65 КК при призначенні покарання суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору покарання, ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.
Суд першої інстанції, обґрунтовуючи свій висновок щодо виду й міри покарання та призначаючи ОСОБА_9 покарання, врахував ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, відсутність обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання, а також дані про особу винного, зокрема те, що він в силу ст. 89 КК раніше не судимий, частково визнав свою провину, має хронічні захворювання, тобто дотримався вимог статей 50, 65-67 КК. 
Верховний Суд у своїх рішеннях неодноразово зазначав про те, що щире каяття - це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. 
Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.
Про щирість каяття особи свідчить і поведінка засудженого після вчинення злочину. Якщо особа сприяє розкриттю вчиненого нею злочину (викриває співучасників, видає знаряддя та засоби вчинення злочину, видає або допомагає у розшуку майна здобутого злочинним шляхом, надає інші докази тощо), добровільно відшкодовує завдані збитки або усуває завдану шкоду, такі дії об`єктивно підтверджують щире каяття особи.
Як убачається з вироку, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, окрім іншого, врахував при призначенні ОСОБА_9 покарання його часткове визнання своєї провини, тому з урахуванням викладеного доводи засудженого є неспроможними. 
Суд касаційної інстанції вважає, що призначене ОСОБА_9 покарання відповідає справедливому балансу між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основоположних прав особи, воно є необхідним для виправлення засудженого й попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.
Достатніх підстав уважати його надмірно суворим чи явно несправедливим стороною захисту у касаційних скаргах не наведено. 
Враховуючи зазначене, колегія суддів уважає викладені у судових рішеннях висновки судів першої та апеляційної інстанцій достатньо переконливими, а доводи засудженого та його захисника - необґрунтованими й такими, що спростовуються матеріалами кримінального провадження.   
Перегляд кримінального провадження в апеляційному порядку здійснювався відповідно до вимог кримінального процесуального закону, ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам статей 370, 419 КПК.
Тих істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які передбачені ст. 412 КПК та які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, Судом також не встановлено.
Керуючись статтями 441, 442 КПК, Суд
постановив:
касаційні скарги захисника ОСОБА_7 та засудженого залишити без задоволення, а вирок Залізничного районного суду м. Львова від 24 січня 2023 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 14 червня 2023 року стосовно ОСОБА_9 - без зміни.
Постанова набирає чинності з моменту оголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:

 
ОСОБА_1                             ОСОБА_2                           ОСОБА_3