Ухвала
27 серпня 2024 року
м. Київ
 
справа № 632/462/23
провадження № 61-11356ск24
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В.,Тітова М. Ю.,
розглянувши касаційну скаргу адвоката Аскреткова Артема Вячеславовича як представника ОСОБА_1 на рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 01 лютого 2024 року та постанову Харківського апеляційного суду від 04 липня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Первомайський відділ державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про звільнення від сплати аліментів та заборгованості за аліментами,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У квітні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, у якому просив звільнити його від сплати аліментів з 01 квітня 2023 року, які стягуються з нього на підставі судового наказу Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 21 вересня 2010 року у справі № 2-Н-114 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки всіх видів доходів, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також звільнити його від заборгованості за аліментами за вказаним судовим наказом, яка утворилася за період 01 липня 2016 року до 31 березня 2023 року в розмірі 176 937,99 грн.
 
Позовні вимоги ОСОБА_2 мотивував тим, що на підставі судового наказу Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 21 вересня                    2010 року у справі № 2-Н-114 з нього на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки всіх видів доходів, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Починаючи з липня                2016 року син проживає разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 та перебуває на його утриманні. Проте, весь цей час аліменти на корить ОСОБА_1 на підставі вказаного судового рішення продовжують нараховуватись, у зв`язку з чим станом на лютий 2023 року заборгованість за аліментами становить 176 937,99 грн. Ураховуючи наведене, ОСОБА_2 просив позов задовольнити. 
 
Первомайський міськрайонний суд Харківської області рішенням від 01 лютого 2024 року позов задовольнив. Звільнив ОСОБА_2 від сплати аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які стягуються на підставі судового наказу Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 21 вересня                    2010 року у справі № 2-Н-114/2010 з 01 квітня 2023 року. Звільнив                     ОСОБА_2 від сплати заборгованості за аліментами з виконання судового наказу Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 21 вересня 2010 року у справі № 2-Н-114/2010 за період з 01 липня 2016 року до 31 березня 2023 року. Вирішив питання щодо розподілу судових витрат.
 
Харківський апеляційний суд постановою від 05 липня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення, а рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 01 лютого 2024 року - без змін.
 
02 серпня 2024 року адвокат Аскретков А. В. як представник ОСОБА_1 подав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 01 лютого 2024 року та постанову Харківського апеляційного суду від 04 липня 2024 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції. 
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Рішенням Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року                                 № 10-р(II)/2023, зокрема, визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
 
У касаційному порядку може бути здійснений перегляд судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, проте лише у випадках, визначених Кодексом (абзац четвертий пункту 7.5. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).
 
Верховний Суд як суд касаційної інстанції у цивільних справах із перегляду в касаційному порядку судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, має виконувати повноваження щодо усунення порушень норм матеріального та/або процесуального права, виправлення судових помилок і недоліків, а не нового розгляду справи та нівелювання ролі судів першої та апеляційної інстанцій у чиненні правосуддя та розв`язанні цивільних спорів (абзац п`ятий пункту 7.7. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).
 
Внормування процесуальних відносин у спосіб визначення в Кодексі підстав для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, можливе як виняток і лише у разі, коли це обумовлено потребами, що є значущими для дієвості та ефективності правосуддя, зокрема потребою розв`язання Верховним Судом як найвищим судом у системі судоустрою України складного юридичного питання, яке має фундаментальне значення для формування судами єдиної правозастосовної практики (абзац другий пункту 7.8. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).
 
Припис пункту 2 частини третьої статті 389 Кодексу, що встановлює один із «фільтрів» для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, - визнання справи малозначною - є зрозумілим за змістом та передбачним за наслідками застосування. Зазначений припис Кодексу також має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності (пункт 7.9. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України                                  від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).
 
Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Предметом касаційного оскарження є судові рішення у справі про звільнення від сплати аліментів та заборгованості за аліментами за період з 01 липня 2016 року до 31 березня 2023 року в розмірі 176 937,99 грн.
 
Отже, ціна позову у цій справі станом на 01 січня 2024 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028,00 грн х 250 = 757 000,00 грн). Справа № 632/462/23 є незначної складності та не належить до виключень, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.
 
Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, визнав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, враховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у Загальних положеннях цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.
 
Касаційна скарга не містить посилань на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.
 
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.
 
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
 
Верховним Судом взято до уваги, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.
 
Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження в касаційному порядку не є підставою для перегляду справи судом касаційної інстанції, оскільки ухвалені у цій справі судові рішення касаційному оскарженню не підлягають.
 
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
З урахуванням наведеного, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження.
 
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою адвоката Аскреткова Артема Вячеславовича як представника ОСОБА_1 на рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 01 лютого 2024 року та постанову Харківського апеляційного суду            від 04 липня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Первомайський відділ державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про звільнення від сплати аліментів та заборгованості за аліментами.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                            А. Ю. Зайцев
                                                                                                                                                                                                                                                                        Є. В. Коротенко
                                                                                                            
                                                                                                            М. Ю. Тітов