ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2024 року 
м. Київ
справа № 640/11812/21
адміністративне провадження № К/990/435/22 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):
судді-доповідача - Радишевської О.Р.,
суддів - Загороднюка  А.Г., Уханенка  С.А., 
розглянувши у попередньому судовому засіданні як суд касаційної інстанції справу №  640/11812/21
за позовом  ОСОБА_1 до Центральної виборчої комісії, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Кабінету Міністрів України - про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язати вчинити дії, провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою Центральної виборчої комісії на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 серпня 2021 року, прийняте в складі: головуючого судді Вєкуа Н.Г., і постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2021 року, ухвалену у складі колегії суддів: головуючого судді Файдюка   В.В., суддів Мєзєнцева   Є.І., Собківа Я.М.,
УСТАНОВИВ:
І. Суть спору
1.           ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Центральної виборчої комісії (далі - відповідач, ЦВК), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Кабінету Міністрів України (далі - третя особа), з вимогами:
1.1.          визнати бездіяльність ЦВК протиправною;
1.2.          зобов`язати ЦВК з метою створення належних умов для особистого голосування виборця з порушенням здоров`я визначити на вимогу статті 62 Виборчого кодексу України (далі - ВК України) порядок забезпечення розумним пристосуванням (допоміжними засобами) для голосування особами з порушенням зору.
2.          На обґрунтування вимог позивач указав, що його стан здоров`я фактично унеможливлює реалізацію права на голосування, адже йому, як людині з порушенням зору, не забезпечено умов голосування, а єдина можливість скористатися правом на голосування - це скористатися допомогою сторонньої особи, проте в такому випадку позивач стикається з наступними ризиками: порушення таємниці голосування, неможливість перевірки його дійсного волевиявлення, розголошення його волевиявлення. Позивач зазначає, що він заздалегідь звертався до ЦВК з метою отримання інформації щодо можливості реалізації ним свого права на голосування, водночас жодного пояснення тому, як, маючи інвалідність по зору, він може таємно проголосувати, він не отримав. Позивач наголошує, що з дня виборів - 25.10.2021, ЦВК, на яку покладено обов`язок забезпечити осіб з порушенням зору розумними пристосуваннями для голосування, не розробила спеціальних порядків і правил, та не виконала свого обов`язку.
ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи
3.           ОСОБА_1 є особою з інвалідністю по зору (І група інвалідності), що підтверджується копією довідки МСЕК від 02.11.2011 №0086528.
4.          Позивач 23.10.2020 звернувся з листом до ЦВК, в якому зазначив, що він як особа з інвалідністю по зору (І група) не може самостійно заповнити виборчі бюлетені на місцевих виборах 25.10.2020. Єдина можливість проголосувати - це скористатися допомогою сторонньої особи, проте в такому випадку позивач має сумніви щодо дотримання таємниці голосування та дійсної реалізації його волевиявлення. Позивач просив надати інформацію щодо альтернатив, в тому числі забезпечення розумним пристосуванням для реалізації ним права на особисте голосування, шляхом таємного голосування, як це задекларовано частиною першою статті 62 ВК України, та інформацію щодо того, чи розроблені і затверджені ЦВК відповідні нормативні акти, до яких відсилає стаття 62 ВК України і де можна ознайомитися зі змістом цих документів.
5.          Листом від 24.10.2020 №21-3-3916 ЦВК повідомила позивачу, зокрема, що статтею 248 ВК України, якою врегульовано організацію та порядок голосування на місцевих виборах, визначено, що виборчий бюлетень заповнюється виборцем особисто в кабіні для таємного голосування. Виборець, який внаслідок порушення здоров`я (у зв`язку з інвалідністю, тимчасовим розладом здоров`я, віком) не може самостійно заповнити виборчий бюлетень, має право з відома голови або іншого члена дільничної виборчої комісії скористатися допомогою іншого виборця, крім члена виборчої комісії, кандидата у депутати, кандидата на посаду сільського, селищного, міського голови, довіреної особи кандидата, уповноваженої особи організації партії, офіційного спостерігача. Станом на сьогодні іншого способу заповнити виборчий бюлетень виборцем, який внаслідок порушення здоров`я (у зв`язку з інвалідністю, тимчасовим розладом здоров`я, віком) не може це зробити самостійно, Кодексом не передбачено.
6.          Позивач зазначає, що у день виборів, 25.10.2020, він завітав до дільничної виборчої дільниці №321269, що знаходиться за адресою: вул. Вокзальна, 46А, м. Буча, Київська область, і проголосувати не зміг. Члени виборчої дільниці запропонували йому скористатися допомогою сторонніх осіб.
7.          За таких обставин, позивач уважає, що ЦВК, на яку покладено обов`язок забезпечити осіб з порушенням зору розумним пристосуванням, не розробила спеціальних порядків і правил, чим допустили протиправну бездіяльність, у зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду з цим позовом.
ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їхнього ухвалення
8.          Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.08.2021, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.11.2021, позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність ЦВК щодо неприйняття Порядку забезпечення розумним пристосуванням (допоміжними засобами) для голосування особами з порушенням зору. Зобов`язано ЦВК, відповідно до вимог статті 62 ВК України, розробити та затвердити Порядок забезпечення розумним пристосуванням (допоміжними засобами) для голосування особами з порушенням зору. В іншій частині позову відмовлено.
9.          Суди попередніх інстанцій зазначили, що особи з порушенням здоров`я мають рівні права з іншими виборцями. Водночас з метою реалізації їх права голосу на виборах самостійно, ураховуючи їх фізичні потреби пов`язані зі станом здоров`я, останні мають бути забезпечені розумним пристосуванням (допоміжними засобами). Забезпечення таким пристосуванням має здійснюватися у порядку, визначеному ЦВК.
10.          Суди попередніх інстанцій наголосили, що доводи відповідача здебільшого зводяться до розробки та затвердження критеріїв доступності осіб з інвалідністю та інших маломобільних груп населення до приміщень, де проводиться голосування та можливості ознайомлення з роз`ясненнями щодо порядку голосування. Однак, що стосується забезпечення можливості голосування осіб з порушенням зору саме в частині здійснення їх волевиявлення шляхом заповнення бюлетеня та проставлення голосу за відповідного кандидата, відповідачем лише зазначено, що статтею 248 ВК України передбачено, що виборець, який внаслідок фізичних вад не може самостійно заповнити виборчий бюлетень, має право з відома голови або іншого члена дільничної виборчої комісії скористатися допомогою іншого виборця, крім члена виборчої комісії, кандидата у депутати, кандидата на посаду сільського, селищного, міського голови, довіреної особи кандидата, уповноваженої особи організації партії, офіційного спостерігача. Станом на сьогодні іншого способу заповнити виборчий бюлетень виборцем, який унаслідок порушення здоров`я не може це зробити самостійно, Кодексом не передбачено.
11.          Суди попередніх інстанцій встановили, що, з метою отримання пропозицій з питання порядку та випадків забезпечення розумним пристосуванням (допоміжними засобами) виборця з порушення здоров`я в приміщенні для голосування з метою створення умов для особистого голосування такого виборця, ЦВК своїми листами від 18.11.2020 №21-41-4621 та №21-41-4626 зверталася до Міністерства соціальної політики України як центрального органу виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України, який, зокрема, забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері захисту прав осіб з інвалідністю, та до Міністерства розвитку громад та територій України як центрального органу виконавчої влади, який, зокрема, забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері будівництва, містобудування, просторового планування територій та архітектури, державну політику у сфері технічного регулювання у будівництві, а також забезпечує формування державної політики у сфері архітектурно-будівельного контролю та нагляду.
12.          Листом Міністерства соціальної політики України від 18.12.2020 №17753/0/2-20/58 було запропоновано для людей похилого віку та осіб з порушенням зору в приміщенні, де видають бюлетені для голосування, та деяких кабінах для таємного голосування забезпечити використання збільшуваного скла.
13.          Листом Міністерства розвитку громад та територій України від 23.12.2020 №7/14.1/20470-20 було зазначено, що постановою Кабінету Міністрів України від 09.10.2020 №962 затверджено Критерії доступності для осіб з інвалідністю та інших маломобільних груп населення приміщень, що надаються дільничним виборчим комісіям звичайних виборчих дільниць для організації їх роботи та проведення голосування.
14.          Суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що ЦВК зволікає з розробленням та прийняттям порядку забезпечення розумним пристосуванням (допоміжними засобами) для голосування особами з порушенням зору, адже докази здійснення ним ефективних дій, спрямованих на створення належних умов для особистого голосування виборця з порушенням зору, відсутні. Обставини щодо звернення ЦВК з листами до міністерств та отримання від останніх беззмістовних відповідей не може свідчити про дійсні намагання відповідача вирішити проблему щодо розроблення порядку забезпечення розумним пристосуванням (допоміжними засобами) для голосування особами з порушенням зору. Доводи, викладені в листі Міністерства соціальної політики України від 18.12.2020 №17753/0/2-20/58 щодо забезпечення осіб з порушенням зору збільшуваним склом, є формальними та абсолютно недієвими, оскільки збільшуване скло не може допомогти людині, яка має інвалідність по зору.
15.          Суди попередніх інстанцій також звернули увагу, що наявність альтернатив для голосування особам з порушенням зору підтверджується позитивним міжнародним досвідом країн, зокрема, Естонії та Канади, де на бюлетені використовуються спеціальні таблиці-трафарети зі шрифтом Брайля, а в Монголії - можливе голосування за допомогою SMS-сервісів, в Ірландії - використовуються виборчі бюлетені з трафаретами поверх них, які містять спеціальні пластикові рамки з позначками «так» та «ні». У деяких країнах забезпечено наявність у кабінах для голосування звукових тифломаркерів, за допомогою яких, торкаючись спеціальної позначки, можна «почути» зображення на виборчому бюлетені. У Сполучених Штатах Америки виборцям з порушенням зору видають спеціальний аудіопристрій з касетою та навушниками, ретельно пояснюється, як проголосувати, якщо особа не бачить комп`ютера чи бюлетеня, або, наприклад, видають спеціальний екран із збільшеним зображенням виборчого бюлетеня, на якому шрифтом Брайля відмічені прізвища кандидатів. 
ІV. Провадження в суді касаційної інстанції
16.          04.01.2022 до Суду надійшла касаційна скарга відповідача на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.08.2021 і постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.11.2021. 
17.          У касаційній скарзі скаржник, не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій в частині задоволених позовних вимог, просить їх скасувати з підстав неправильного застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права та ухвалити в цій частині нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.
18.          На обґрунтування підстав для касаційного оскарження скаржник посилається на наявність обставин, передбачених пунктами 1, 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), а саме: 
- застосування абзацу 2 частини першої статті 62, пункту 6 розділу ХХХХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» ВК України, частини четвертої статті 270 КАС України без урахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 25.03.2019 у справі №855/85/19, від 20.04.2019 у справі №855/118/19, від 18.02.2021 у справі №160/6885/19, від 04.03.2021 у справі №855/14/21, від 11.03.2021 у справі №855/18/21, від 19.04.2021 у справі №855/21/21;
- застосування положення статті 1 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в України» без урахування висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 01.04.2020 у справі №804/2823/16, від 25.11.2021 у справі №9901/159/21, у постанові Верховного Суду від 15.02.2019 у справі №855/29/19; 
- застосування статті 2 КАС України та частини четвертої статті 245 КАС України без урахування висновків щодо застосування цих норм, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2019 у справі №9901/158/19, у постановах Верховного Суду від 12.08.2019 у справі №855/348/19, від 18.06.2019 у справі №855/150/19, від 08.11.2019 у справі №420/914/19; 
- відсутність висновку щодо застосування частини першої статті 62 ВК України в подібних правовідносинах.
19.          За наслідками автоматизованого розподілу судової справи між суддями касаційну скаргу передано на розгляд колегії суддів: судді-доповідачу Радишевській    О.Р., суддям Уханенку С.А., Загороднюку А.Г.
20.          Суд ухвалою від 31.01.2022 відхилив посилання скаржника як на підставу для відкриття касаційного провадження на застосування положень абзацу 2 частини першої статті 62, пункту 6 розділу ХХХХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» ВК України, частини четвертої статті 270 КАС України; статті 1 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в України»; статті 2 КАС України та частини четвертої статті 245 КАС України без урахування висновків щодо застосування цих норм, викладених у постановах Верховного Суду. Проте Суд визнав обґрунтованими для цілей відкриття касаційного провадження посилання скаржника на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування частини першої статті 62 ВК України в подібних правовідносинах.
21.          Отож Суд ухвалою від 31.01.2022 відкрив провадження за вказаною касаційною скаргою лише на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України.
22.          В цій частині касаційної скарги скаржник доводить, що наразі відсутній висновок Верховного Суду щодо правильного тлумачення слів «у порядку та випадках, визначених Центральною виборчою комісією», вжитих в абзаці другому частини першої статті 62 ВК України».
23.          Скаржник уважає, що конструкція абзацу 2 частини першої статті 62 ВК України вказує на дискрецію ЦВК у питаннях випадків забезпечення розумним пристосуванням виборців з порушенням здоров`я, у тому числі і визначення випадків неможливості забезпечення розумним пристосуванням певної категорії виборців з порушенням здоров`я, якщо розроблення розумного пристосування для таких виборців є технічно неможливим або становить непропорційний чи невиправданий тягар для сторони, відповідальної за його реалізацію.
24.          Позивач подав відзив на касаційну скаргу, в якому, посилаючись на правильність висновків судів попередніх інстанцій, просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а судові рішення - без змін.
25.          На обґрунтування відзиву позивачем зазначено, що наразі особа з порушенням зору може проголосувати лише за допомогою іншого виборця. Альтернативи для особистого голосування таких осіб ЦВК досі не передбачено. Позивач уважає, що оцінювати надмірність чи непропорційність тягаря розроблення розумного пристосування для особистого голосування виборців з порушенням зору, не спробувавши це запровадити, є передчасним. 
26.          Третя особа також подала відзив, у якому підтримала вимоги касаційної скарги.
27.          За доводами третьої особи, бездіяльність ЦВК щодо неприйняття порядку забезпечення розумним пристосуванням (допоміжними засобами) для голосування особами з порушенням зору відсутня, оскільки строк протягом якого відповідний порядок повинен бути прийнятий законодавством, не визначений. Зобов`язання ЦВК прийняти окремий порядок забезпечення розумним пристосуванням (допоміжними засобами) для голосування особами з порушенням зору є втручання в його дискреційні повноваження. Наприклад, використання одного із розумних застосувань для маломобільних виборців, які пересуваються на колісних кріслах, вирішено не шляхом прийняття окремого порядку забезпечення таких виборців розумним пристосуванням (допоміжними засобами), а шляхом встановлення ЦВК вимог до приміщень дільничних виборчих комісій і приміщень для голосування та нормативного облаштування. 
V. Джерела права та акти їхнього застосування
28.          Згідно зі статтею 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
29.          Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
30.          Стаття 38 Конституції України гарантує право громадян брати участь в управлінні державними справами, у всеукраїнському та місцевих референдумах, вільно обирати і бути обраними до органів державної влади та органів місцевого самоврядування.
31.          Статтею 69 Конституції України визначено, що народне волевиявлення здійснюється через вибори, референдум та інші форми безпосередньої демократії.
32.          Вибори до органів державної влади та органів місцевого самоврядування, відповідно до статті 71 Конституції України, є вільними і відбуваються на основі загального, рівного і прямого виборчого права шляхом таємного голосування; виборцям гарантується вільне волевиявлення.
33.          Визначення гарантій права громадян на участь у виборах, регулювання підготовки та проведення виборів Президента України, народних депутатів України, депутатів Верховної Ради Автономної Республіки Крим, обласних, районних, сільських, селищних, міських, районних у містах рад, сільських, селищних, міських голів, унормовано ВК України від 19.12.2019 №396-IX.
34.          Згідно з статтею 1 ВК України (вибори як форма безпосередньої демократії) вибори в Україні є основною формою народного волевиявлення, способом безпосереднього здійснення влади Українським народом.
35.          Вибори є вільними і відбуваються на основі загального, рівного і прямого виборчого права шляхом таємного голосування.
36.          Частинами першою та другою статті 6 ВК України передбачено, що виборчі права громадян України - це гарантовані Конституцією України та цим Кодексом їхні права на участь у виборах, які проводяться в Україні.
37.          Основні виборчі права громадян України включають: 1) право вільно обирати (право голосу на виборах); 2) право бути обраним.
38.          Частиною дев`ятою статті 7 ВК України передбачено, що з метою реалізації виборчих прав виборці з порушенням здоров`я (у зв`язку з інвалідністю, тимчасовим розладом здоров`я, віком) мають право на забезпечення розумним пристосуванням у відповідності до індивідуальних потреб для безперешкодної участі у виборчому процесі в порядку, визначеному цим Кодексом.
39.          Статтею 12 ВК України встановлено, що вибори проводяться на основі рівного виборчого права. Громадяни України беруть участь у виборах на рівних засадах.
40.          Відповідно до частини першої статті 16 ВК України голосування на виборах в Україні є таємним. Контроль за змістом волевиявлення виборців, встановлення або розголошення змісту волевиявлення конкретного виборця будь-яким чином забороняється.
41.          Згідно з статті 17 ВК України кожен виборець голосує на виборах особисто. Голосування за інших осіб чи передання виборцем права голосу будь-якій іншій особі забороняється. Допомога виборцю, який внаслідок інвалідності та/або стану здоров`я не може самостійно заповнити виборчий бюлетень чи опустити його у виборчу скриньку, у виконанні цих дій відповідно до його волевиявлення у випадках, встановлених цим Кодексом, не вважається порушенням вимоги особистого голосування.
42.          Відповідно до частини першої статті 62 ВК України визначено, що голосування проводиться у спеціально відведених та облаштованих приміщеннях, в яких обладнуються кабіни для таємного голосування та визначаються місця видачі виборчих бюлетенів і встановлення виборчих скриньок. Обладнання приміщення для голосування покладається на дільничну виборчу комісію.
43.          З метою створення належних умов для особистого голосування виборця з порушенням здоров`я (у зв`язку з інвалідністю, тимчасовим розладом здоров`я, віком) такий виборець в приміщенні для голосування забезпечується розумним пристосуванням (допоміжними засобами) у порядку та випадках, визначених Центральною виборчою комісією.
44.          Статтею 248 ВК України визначено організацію і порядок голосування. Так, частиною п`ятою цієї статті встановлено, що виборчий бюлетень заповнюється виборцем особисто в кабіні для таємного голосування. Під час заповнення виборчого бюлетеня забороняється присутність інших осіб, здійснення фото- та відеофіксації у будь-який спосіб. Виборець, який внаслідок фізичних вад не може самостійно заповнити виборчий бюлетень, має право з відома голови або іншого члена дільничної виборчої комісії скористатися допомогою іншого виборця, крім члена виборчої комісії, кандидата у депутати, кандидата на посаду сільського, селищного, міського голови, довіреної особи кандидата, уповноваженої особи організації партії, офіційного спостерігача.
45.          Пунктом 6 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ВК України визначено, що Центральній виборчій комісії: протягом двох місяців з дня набрання чинності цим Кодексом розробити та затвердити перелік першочергових заходів, необхідних для реалізації цього Кодексу, внести на розгляд Кабінету Міністрів України подання щодо обсягу фінансування видатків на реалізацію зазначених заходів; з дня набрання чинності цим Кодексом до початку виборчого процесу відповідних виборів привести свої акти у відповідність з цим Кодексом, якщо інше не встановлено цим Кодексом; забезпечити прийняття актів, передбачених цим Кодексом.
46.          Згідно зі статті 1 Закону України від 30.06.2004 №1932-IV «Про Центральну виборчу комісію» (далі - Закон №1932-IV) Центральна виборча комісія (далі - Комісія) є постійно діючим колегіальним державним органом, який діє на підставі Конституції України, цього та інших законів України і наділений повноваженнями щодо організації підготовки і проведення виборів Президента України, народних депутатів України, депутатів Верховної Ради Автономної Республіки Крим, депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів, всеукраїнського і місцевих референдумів в порядку та в межах, встановлених цим та іншими законами України.
47.          Статтею 17 Закону №1932-IV передбачено, що Комісія: 1) забезпечує реалізацію і захист виборчих прав громадян України та права на участь у референдумах; 2) забезпечує дотримання передбачених Конституцією та законами України принципів і засад виборчого процесу та процесу референдуму; 3) здійснює контроль за додержанням вимог законодавства України про вибори і референдуми; 4) забезпечує однакове застосування законодавства України про вибори і референдуми на всій території України; 5) здійснює консультативно-методичне забезпечення діяльності виборчих комісій та комісій з референдумів, приймає обов`язкові для використання в роботі виборчих комісій та комісій з референдумів роз`яснення і рекомендації з питань застосування законодавства України про вибори і референдуми; 6) готує пропозиції щодо вдосконалення законів з питань проведення виборів та референдумів; 7-1) встановлює систему територіальної організації загальнодержавних виборів шляхом утворення територіальних виборчих округів та виборчих дільниць з особливостями, визначеними відповідним законом про вибори; 8) є розпорядником Державного реєстру виборців, забезпечує його ведення та функціонування відповідно до закону; 9) здійснює контроль за дотриманням політичними партіями, іншими суб`єктами виборчого процесу та процесу референдуму вимог законодавства про вибори і референдуми; 10) забезпечує на виборах і референдумах акредитацію офіційних спостерігачів від іноземних держав та міжнародних організацій відповідно до закону, видає їм посвідчення; 11) здійснює заходи щодо підвищення правової культури учасників виборчого процесу та референдумів, в тому числі щодо навчання членів виборчих комісій з відповідних виборів та референдумів; 12) публікує інформацію про підготовку та проведення виборів і референдумів в Україні, матеріали про свою діяльність, а також інші матеріали, що стосуються виборчого та референдумного процесів; 12-1) витребовує та безоплатно одержує від державних органів, органів місцевого самоврядування інформацію, у тому числі персональні дані, необхідну для здійснення повноважень Комісії. Суб`єкти, яким адресовано зазначений запит, зобов`язані невідкладно, але не більше ніж протягом двох днів від дня його надходження, надати відповідну інформацію, якщо інший строк не встановлено у запиті; 12-2) приймає рішення про впровадження інноваційних технологій, технічних та програмних засобів під час проведення виборів та референдумів у порядку, визначеному законом; 12-3) приймає рішення про проведення експериментів та пілотних проектів під час організації підготовки і проведення виборів та референдумів, зокрема, при підрахунку голосів та встановленні підсумків голосування на виборчих дільницях, з використанням інноваційних технологій, технічних і програмних засобів у порядку, визначеному законом; 12-4) залучає кошти у порядку, передбаченому міжнародними договорами України, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, проектами міжнародної технічної допомоги, а також програмами допомоги Європейського Союзу, урядів іноземних держав, міжнародних організацій, донорських установ, визначає порядок їх використання; 12-5) для забезпечення здійснення своєї діяльності утворює установи як юридичні особи публічного права; 13) здійснює інші повноваження, передбачені законами України.
48.          Відповідно до статті 15 Закону України від 29.06.2004 №1906-IV «Про міжнародні договори України» чинні міжнародні договори України підлягають сумлінному дотриманню Україною відповідно до норм міжнародного права.
49.          Статтею 3 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР, встановлено, що високі Договірні Сторони зобов`язуються проводити вільні вибори з розумною періодичністю шляхом таємного голосування в умовах, які забезпечують вільне вираження думки народу у виборі законодавчого органу.
50.          Відповідно до визначення наведеного у статті 2 Конвенції про права осіб з інвалідністю, ратифікованої Законом України від 16.12.2009 №1767-VI (далі - Конвенції про права осіб з інвалідністю) «розумне пристосування» означає внесення, коли це потрібно в конкретному випадку, необхідних і підхожих модифікацій і коректив, що не становлять непропорційного чи невиправданого тягаря, для цілей забезпечення реалізації або здійснення особами з інвалідністю нарівні з іншими всіх прав людини й основоположних свобод.
51.          Статтею 29 Конвенції про права осіб з інвалідністю передбачено, що держави-учасниці гарантують особам з інвалідністю політичні права й можливість користуватися ними нарівні з іншими та зобов`язуються: a) забезпечувати, щоб особи з інвалідністю могли брати ефективну й усебічну участь, прямо або через вільно обраних представників, у політичному й суспільному житті нарівні з іншими, зокрема мали право та можливість голосувати й бути обраними, зокрема шляхом: i) забезпечення того, щоб процедури, приміщення та матеріали для голосування були підхожими, доступними та легкими для розуміння й використання; ii) захисту права осіб з інвалідністю на участь у таємному голосуванні на виборах і публічних референдумах без залякування та на висунення своїх кандидатур для виборів, на фактичне зайняття посад і виконання всіх публічних функцій на всіх рівнях державної влади, сприяючи використанню допоміжних і нових технологій, де це є доречним; iii) гарантування вільного волевиявлення осіб з інвалідністю як виборців та із цією метою - задоволення, коли це необхідно, їхніх прохань про надання їм якою-небудь особою за їхнім вибором допомоги в голосуванні; b) сприяти створенню обстановки, в якій особи з інвалідністю могли б ефективно й усебічно брати участь в управлінні державними справами без дискримінації та нарівні з іншими, і заохочувати їхню участь у державних справах, зокрема: i) участь у неурядових організаціях та об`єднаннях, робота яких пов`язана з державним і політичним життям країни, зокрема в діяльності політичних партій і керівництві ними; ii) створення організацій осіб з інвалідністю і вступ до них для того, щоб представляти осіб з інвалідністю на міжнародному, національному, регіональному та місцевому рівнях.
VI. Позиція Верховного Суду
52.          З метою визначення меж розгляду справи, Суд застосовує правила статті 341 КАС України, відповідно до яких суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
53.          Предметом цієї справи є необхідність забезпечення виборців з порушенням зору розумним пристосуванням (допоміжними засобами) для особистого заповнення ними виборчого бюлетеня.
54.          Суди попередніх інстанцій, задовольняючи позов частково, вказали, що ЦВК, на яку відповідно до частини першої статті 62 ВК України покладено обов`язок визначити, яким чином (способом) можуть самостійно проголосувати такі особи, такий обов`язок не виконала.
55.          За доводами скаржника, відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме: частини першої статті 62 ВК України. 
56.          Зокрема, скаржник указує, що конструкція абзацу 2 частини першої цієї статті вказує на дискрецію ЦВК у питаннях випадків забезпечення розумним пристосуванням виборців з порушенням здоров`я, у тому числі і визначення випадків неможливості забезпечення розумним пристосуванням певної категорії виборців з порушенням здоров`я, якщо розроблення розумного пристосування для таких виборців є технічно неможливим або становить непропорційний чи невиправданий тягар для сторони, відповідальної за його реалізацію.
57.          Таким чином, ключовим для вирішення цього спору є відповідь на питання чи зобов`язана ЦВК забезпечувати розумними пристосуваннями (допоміжними засобами) для голосування осіб із порушенням зору, якщо остання вважає, що це є технічно неможливим або надмірно обтяжливим.
58.          В аспекті викладеного Суд указує, що виборці з порушенням здоров`я (у зв`язку з інвалідністю, тимчасовим розладом здоров`я, віком) повинні забезпечуватися у приміщенні для голосування та біля нього розумним пристосуванням (допоміжними засобами).
59.          Конвенція про права осіб з інвалідністю, ратифікована Законом України від 16.12.2009 №1767-VI, трактує «розумне пристосування» як внесення, коли це потрібно в конкретному випадку, необхідних і підхожих модифікацій і коректив, що не становлять непропорційного чи невиправданого тягаря, для цілей забезпечення реалізації або здійснення особами з інвалідністю нарівні з іншими всіх прав людини й основоположних свобод.
60.          Отже, розумне пристосування - це рішення про засіб, корективу чи модифікацію, що потрібно людині з певним порушенням здоров`я в конкретному місці з конкретною метою (для забезпечення рівності). У спірному випадку для надання можливості особі з порушенням зору вільно, особисто і таємно реалізувати її право голосу на виборах нарівні з іншими виборцями.
61.          Недопущення непропорційного і невиправданого тягаря означає, що така форма розумного пристосування не повинна перешкоджати волевиявленню інших виборців, не повинна бути надмірно обтяжлива для державного бюджету і надто складна у виготовленні, обслуговуванні чи застосуванні.
62.          Визначати порядок та випадки забезпечення розумними пристосуваннями виборців з інвалідністю уповноважена ЦВК (абзац 2 частини першої статті 62 ВК України).
63.          Суд погоджується з тим, що відповідно до цього положення ЦВК має право у виборі конкретних рішень про засоби, корективи і модифікацію з урахуванням їхньої технічної реалізованості і витрат. Однак це не означає, що ЦВК може на свій розсуд відмовити у наданні цих пристосувань без відповідного обґрунтування.
64.          Для реалізації своїх повноважень щодо забезпечення розумним пристосуванням ЦВК повинна була визначити: які саме засоби, корективи чи модифікації могли б забезпечити особисте самостійне голосування зазначеної категорії виборців; проаналізувати кожен з них і визначити, чи відповідають вони вимогам пропорційності і виправданого тягаря.
65.          Як приклад розумного пристосування для самостійного заповнення виборчого бюлетеня виборцем з порушенням зору відповідач в касаційній скарзі наводить виготовлення трафарету рельєфно-крапковим шрифтом (за методом Брайля) та забезпечення у кабінках для голосування звукових тифломаркетів, за допомогою яких, торкаючись спеціальної позначки, можна «почути» зображення на виборчому бюлетені. Водночас відповідач звертає увагу на практичній неможливості використання першого пристосування та невиправданості фінансового тягаря для державного бюджету України другого пристосування.
66.          На це Суд зазначає, що відповідач повинен був не тільки теоретично оцінити можливість використання певних пристосувань під час розгляду цієї справи, а й практично довести, що всі доступні допоміжні засоби для осіб з порушенням зору були ретельно ним досліджені, і що жоден з них, на підставі фактів, не може бути впроваджений без непропорційного або неприйнятного тягаря. При цьому фінансова неспроможність держави повинна бути обґрунтована відповідними розрахунками із розкриттям кожного чинника такого розрахунку. 
67.          Однак ЦВК не виконала свого обов`язку, не визначила переліку всіх доступних допоміжних засобів для самостійного голосування осіб з порушенням зору та не довела неможливості їхнього використання.
68.          Суд підкреслює важливість створення інклюзивних виборів, де всі громадяни, включаючи тих, хто має порушення здоров`я, можуть реалізувати своє право голосу без будь-яких перешкод. Забезпечення розумними пристосуваннями у порядку та випадках, визначених ЦВК, є ключовим елементом для досягнення цієї мети і гарантує, що процес голосування є рівним та доступним для всіх громадян.
69.          Щодо твердження відповідача про те, що зобов`язання ЦВК прийняти окремий порядок забезпечення розумним пристосуванням (допоміжними засобами) для голосування особами з порушенням зору є втручання в його дискреційні повноваження, то Суд зазначає, що суди попередніх інстанцій не зобов`язували відповідача розробляти та запроваджувати конкретні розумні пристосування. Зобов`язання ЦВК визначити порядок забезпечення розумним пристосуванням (допоміжними засобами) для голосування особами з порушенням зору ґрунтується на наведених положеннях частини першої статті 62 ВК України, відповідно до яких види, випадки і порядок такого забезпечення визначає саме ЦВК. Форму та зміст рішення на виконання цього зобов`язання обирає ЦВК, тобто остання має можливість на власний розсуд (самостійно) вирішити, як відповідно до своїх повноважень і компетенцій, організувати та впровадити цей процес, включаючи вибір конкретних засобів і їхню реалізацію.
70.          Щодо твердження відповідача про те, що нормами ВК України забезпечено можливість виборцю, який внаслідок порушення здоров`я не може самостійно заповнити виборчий бюлетень, скористатися допомогою іншого виборця, то Суд наголошує, що це не спростовує необхідності створення умов для голосування осіб з порушенням зору, у разі небажання скористатися цим спеціальним способом голосування (без сторонньої допомоги).
71.          Щодо твердження відповідача про те, що законодавством не визначений строк, протягом якого порядок та випадки забезпечення розумним пристосуванням (допоміжними засобами) для голосування особами з порушенням здоров`я повинен бути визначений ЦВК (як того вимагає ВК України у частині першій статті 62), то Суд указує, що, незважаючи на відсутність чітко визначеного строку в національному законодавстві, остання зобов`язана була це зробити у розумний строк. 01.01.2020 набрав чинності ВК України, перші вибори за його нормами відбулись восени 2020 року (місцеві вибори). Однак до дати їх проведення ЦВК свого обов`язку не виконала. Суди попередніх інстанцій дослідили надані відповідачем документи на підтвердження здійснення ним дій щодо створення умов для самостійного голосування особам з порушенням зору. На підставі аналізу цих документів суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що вони не містять пояснень щодо причин зволікання ЦВК з визначенням розумного пристосування для голосування таких осіб.
72.          Крім того, приписи статті 62 ВК України є чинними і будь-яка затримка з боку відповідача, як відповідного державного органу, у виконанні позитивного обов`язку держави щодо створення умов для забезпечення права на особисте та таємне голосування, яке забезпечує вільне волевиявлення для осіб із порушеннями зору, призводить до недотримання державою взятих на себе обов`язків у сфері реалізації виборчих прав.
73.          Отож доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій про бездіяльність ЦВК щодо розроблення та затвердження порядку забезпечення розумним пристосуванням (допоміжними засобами) для голосування особами з порушенням зору, як це передбачено статтею 62 ВК України.
74.          Згідно зі статтею 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
75.          Зважаючи на це, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.
76.          З огляду на результат касаційного розгляду витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, не розподіляються.
77.          Керуючись статтями 3, 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
78.          Касаційну скаргу Центральної виборчої комісії залишити без задоволення.
79.          Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 серпня 2021 року і постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2021 року залишити без змін.
80.          Судові витрати не розподіляються.
81.          Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не може бути оскаржена.
Суддя-доповідач:                                                                                О.Р. Радишевська
Судді:                                                                                                     А.Г. Загороднюк
                                                                                                    С.А. Уханенко