ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

20 вересня 2024 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 740/8464/23
Головуючий у першій інстанції – Олійник В. П.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1011/24

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої - судді Мамонової О.Є.,
суддів – Висоцької Н.В.,  Шитченко Н.В.,
із секретарем: Герасименко Ю.О.,- 

учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 ,
відповідач: Комунальне підприємство «Служба єдиного замовника»,-

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи в залі суду цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Комунального підприємства "Служба єдиного замовника" на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 10 травня 2024 року (проголошено о 09:28, повний текс складено 20 травня 2024 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства "Служба єдиного замовника" про визнання винним у посяганні на особисті немайнові права, стягнення моральної шкоди,-

                                      У С Т А Н О В И В :

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Комунального підприємства «Служба єдиного замовника» (далі по тексту – КП «СЄЗ»), в якому просила:
- визнати відповідача, КП «СЄЗ», винним у посяганні на її особисті немайнові права, а саме: у нанесенні образи її честі та гідності, зобов`язати відповідача виплатити матеріальну компенсацію нанесеної їй моральної шкоди у розмірі 200 000 грн.
Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що влітку 2023 року у системі теплозабезпечення будинку за місцем її проживання сталася невелика аварія. Відповідач аварійне протікання труби опалення не усунув з посиланням на відмову мешканців кв. АДРЕСА_1 впустити спеціалістів КП «СЕЗ» для проведення ремонтних робіт. Єдиною практичною дією відповідача стало перекриття його спеціалістами частини системи опалення будинку, а саме опалення ванних кімнат квартир АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 , АДРЕСА_10 , АДРЕСА_1 та опалення самого під`їзду № НОМЕР_1 за місцем розташування вказаних квартир. Після звернення позивачки щодо даної проблеми відповідачем було здійснено ще одну спробу зустрітися з мешканцями кв. АДРЕСА_1 для узгодження умов проведення ремонтних робіт, однак мешканці двері не відчинили, про що був складений акт, після чого ніяких дій згідно з чинним законодавством відповідачем для здійснення необхідних ремонтних робіт не вчинено.
Указувала, що образа, нанесена її честі та гідності, полягає в порушенні відповідачем взятих на себе договірних зобов`язань по утриманню будинку у неналежному стані та забезпеченні належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна будинку. 
Зазначала, що невчасно виконані відповідачем ремонтні роботи по усуненню невеликої аварії в системі теплозабезпечення будинку призвели до погіршення умов її проживання у її власному житлі, що внесло суттєвий дискомфорт її знаходження у власному житлі, та може призвести до погіршення стану здоров`я, та також призводить до переплати нею послуг за теплопостачання. 
Наголошувала, що в результаті дій відповідача опалення в другому під`їзді та у ванних кімнатах вказаних вище квартир не працює, температура повітря у під`їзді дуже низька, стіна ванної кімнати, туалету і кухні, що виходять на загальну територію під`їзду, як і вся ванна кімната, мають помітно нижчу температуру, ніж в інших приміщеннях квартири, особливо великі незручності це створює під час використання ванної кімнати при умиванні, купанні та пранні.
Звертала увагу, що відповідачем на виконання договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від 02 квітня 2019 року не  вчинено ніяких дій для приведення її оплати за централізоване теплозабезпечення у відповідність до фактично наданих послуг, у результаті чого вона продовжує сплачувати за опалення свого житла у повному обсязі при наявності дуже низької температури повітря у під`їзді та змушена забезпечувати опалення ванної кімнати шляхом тримання дверей у постійно відкритому стані, що створює помітні перешкоди при переміщенні коридором, ширина якого близько 1 м, що додатково охолоджує і всю квартиру. Вона не має можливості користуватися сушаркою ванної кімнати, що вкрай важливе і необхідне під час опалювального сезону. При будь-яких водних процедурах у ванній кімнаті позивач відчуває великий дискомфорт через понижену температуру підлоги, стін та повітря ванної кімнати.

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 10.05.2024 позов задоволено частково.
Стягнуто із КП «СЄЗ» на користь ОСОБА_1 50 000 грн моральної шкоди.
У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Повернуто з Державного бюджету України ОСОБА_1 сплачений нею  судовий збір у розмірі 3 000 грн.
Стягнуто із КП «СЄЗ» у дохід держави 1 073,60  грн судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та задовольнити її позовні вимоги, посилаючись на порушення принципу диспозитивності цивільного судочинства, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд порушив норми  процесуального  права, зокрема ст. 128 ЦПК України щодо порядку надіслання судових повісток, ст. 36 ч. 1 п. 5 та ст. 38 ЦПК України - не заявивши самовідвід та не задовольнивши заяву позивачки про відвід судді, ст. 13 ЦПК України - з власної ініціативи змінивши підстави позову та проігнорувавши основну підставу її позову.

В апеляційній скарзі КП «СЄЗ» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, прийняття з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.
Відповідач вважає, що суд першої інстанції допустив вихід за межі позовних вимог ОСОБА_1 , яка стверджувала у позові про нанесення їй моральної шкоди внаслідок порушення її честі та гідності. У той же час суд пов`язав відшкодування моральної шкоди не з порушенням честі та гідності, а з порушенням договірних зобов`язань, що суперечить ч. 2 ст. 264 ЦПК України.
Заявник зазначає, що ним не вчинялось протиправних дій по відношенню до позивача. Позивачем не надано жодного акту-претензії на підтвердження неякісного надання відповідачем послуг з управління багатоквартирним будинком.
Стверджує про те, що предметом договору, укладеного між співвласником багатоквартирного будинку та управляючою компанією, чітко обумовлений перелік послуг, які надає відповідач, цей перелік не включає послуги з теплопостачання, нарахування плати за теплопостачання.
Наголошує, що відповідачем вживались усі необхідні заходи, направлені на усунення аварійної ситуації.
Уважає, що судом при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди не застосовано принцип розумності та справедливості.

У відзиві на апеляційну скаргу КП «СЄЗ» просить залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, рішення суду першої інстанції скасувати та задовольнити його апеляційну скаргу, ухвалити нове рішення у справі, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність, необґрунтованість оскаржуваного рішення, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
Зазначає, що із заяви позивача до управителя від 03.10.2023 вбачаються ознаки недобросовісності, оскільки у зазначеному зверненні остання  погрожувала відповідачу судовими позовами у разі, якщо відповідь на її звернення не влаштує, що КП «СЄЗ» кваліфікує як тиск на управителя діяти лише так, як бажає позивач.
Уважає, що у спірних правовідносинах відсутні правові підстави для відшкодування визначеної позивачем моральної шкоди, оскільки відповідач не вчинив будь-яких протиправних дій, що порушують права позивач, відсутня винна поведінка відповідача щодо спричинення позивачу будь-яких моральних страждань. 
Звертає увагу, що відповідачем вживались усі необхідні заходи, направлені на усунення аварійної ситуації відповідно до чинного законодавства України.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивачки – ОСОБА_2 , який підтримав апеляційну скаргу позивачки, та заперечував проти задоволення апеляційної скарги КП «СЄЗ», дослідивши матеріали справи, перевіривши наведені в апеляційних скаргах та у відзиві доводи, апеляційний суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Стягуючи з КП «СЄЗ» на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що перерва у теплопостачанні на рушникосушарку до ванної кімнати позивача, яка за встановлених судом обставин належно виконує свої зобов`язання перед відповідачем, як управителем, і має легітимні очікування на якісне, своєчасне і безперервне отримання послуг, зокрема і щодо рушникосушарки, і в опалювальний період, з 01 червня 2023 року і на час розгляду справи порушує її право на отримання вказаної комунальної послуги, ненадання якої упродовж тривалого часу, за встановлених судом обставин, не може бути пропорційним втручанням у її право на отримання даної послуги, яка впливає на безпечне проживання у квартирі, що безумовно свідчить про порушення її права, як споживача, і в свою чергу призвело до вимушених змін у її житті внаслідок неотримання комунальної послуги у повному обсязі, зокрема і в опалювальний сезон, необхідності докладання додаткових зусиль для відновлення свого безпечного життя через дотримання відповідного температурного режиму у житловому приміщенні, тобто моральної шкоди, що із врахуванням вимог розумності, добросовісності та справедливості, для її визначення у розмірі 50000 грн. 
Відмову в задоволенні позовних вимог у нанесенні образи честі та гідності позивача суд першої інстанції мотивував тим, що дії відповідача, які є неповними для відновлення теплопостачання до рушникосушарки позивача, не можуть бути підставою для однозначного висновку про їх винність у посяганні на особисті немайнові права позивача внаслідок порушення відповідачем договірних зобов`язань.
Проте, висновку щодо наявності підстав для відшкодування моральної шкоди районний суд дійшов із порушенням норм процесуального права. 

У справі встановлено, що  ОСОБА_1 є власницею квартири АДРЕСА_11 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, виданим Органом приватизації при виконкомі Ніжинської міської ради Чернігівської області 27.01.2005 (а.с. 85), свідоцтвом про право на спадщину за законом  від 27.02.2023, виданим приватним нотаріусом Ніжинського районного нотаріального округу Чернігівської області Варавою Н.П., зареєстрованим в реєстрі за №567  (а.с. 86, 87).
02.04.2019 між КП «СЄЗ» (далі - управитель) та співвласниками багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_12 (далі - співвласники) укладено договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, згідно якого управитель зобов`язується надавати співвласникам послугу з управління багатоквартирним будинком, що розташований за адресою АДРЕСА_12 , а співвласники зобов`язуються оплачувати управителю послугу з управління згідно з вимогами законодавства та умовами договору (п. 1.1. Договору) (а.с. 12-20).
Послуга з управління полягає у забезпеченні управителем належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна будинку та його прибудинкової території.
Послуга управління включає:
- утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньо будинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо;
- купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку;
- поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку (пункт 1.3. договору).
01.06.2023 до КП «СЄЗ» від уповноваженої особи співвласників будинку АДРЕСА_12 ОСОБА_3 надійшла заява про усунення несправності теплової мережі у 2 під`їзді, 5 поверх, через підтікання рушникосушки на східцях 5 поверху (а.с. 37).
01.06.2023 представниками КП «СЄЗ» складено акт про обстеження внутрішньобудинкової системи опалення за адресою: АДРЕСА_13 , в якому зазначено, що в ході обстеження виявлено та встановлено, що помокріння є результатом протікання труби по стояку на з`єднанні з рушникосушаркою внутрішньої мережі опалення у квартирі АДРЕСА_1 . Доступ до локалізації протікання не надано. Прийнято рішення для недопущення затоплення квартир перекрити опалення по стояку (рушникосушарка у ванній кімнаті) (а.с. 38).
23.08.2023 представниками КП «СЄЗ» складено акт про недопущення до внутрішньобудинкової системи опалення квартири АДРЕСА_14 , в якому зазначено, що для виконання ремонтних робіт внутрішньобудинкової системи опалення по стояку, який проходить через кв. АДРЕСА_14 , доступу до мережі власниками не надано. Двері квартири не відчинили. Стояк для подачі теплої енергії залишається закритим задля недопущення затоплення квартир (а.с. 39).
Листом №909 від 05.09.2023 КП «СЄЗ» надано відповідь на заяву ОСОБА_3 від 01.06.2023 про те, що було проведено обстеження та встановлено, що протікає труба опалення зі сторони кв. АДРЕСА_1 , для усунення протікання кв. АДРЕСА_1    доступу до мереж не надала; прийнято рішення стосовно заміни запірної арматури на стояк опалення та його перекриття, у зв`язку з цим рушникосушарка в кв. АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 , АДРЕСА_10 , АДРЕСА_1 в опалювальний період не працюватиме (а.с. 40).
10.10.2023 КП «СЄЗ» направило лист №1061 власнику кв. АДРЕСА_1 , в якому повідомило про виявлене протікання води з труби в його квартирі; просило терміново  11.10.2023 надати доступ (а.с. 41). 
12.10.2023 представниками КП «СЄЗ» складено акт про недопущення до внутрішньої системи опалення квартири АДРЕСА_14 (а.с. 42).
Листом №1184 від 02.11.2023 КП «СЄЗ» повідомило ОСОБА_1 про те, що неодноразові спроби працівників потрапити у кв. АДРЕСА_1 для усуненні пошкодження труби власниками квартири жодного рази не були допущені, про що складені відповідні акти. В той же час стіна у під`їзді ще більше стала сирою. Управляючою компанією було прийнято рішення замінити запірну арматуру на стояку опалення, який протікає та було здійснено його перекриття. У разі не перекриття стояка опалення, який протікає, сталося б затоплення чотирьох квартир, які розташовані під квартирою АДРЕСА_1 . Щодо перероблення системи опалення у будинку (квартирі) повідомило, що таке рішення може бути прийнято тільки співвласниками багатоквартирного будинку на загальних зборах співвласників відповідно до ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоповерховому будинку», про що складається протокол. Тільки після прийняття рішення співвласники звертаються з відповідною заявою до органів місцевого самоврядування та при отриманні рішення виконавчого комітету за дозволом на проведення робіт. Потім звертаються за виготовленням технічної документації до теплопостачальної організації. Повідомило, що стояк опалення у ванній кімнаті буде включений після надання доступу у квартиру АДРЕСА_1 для усунення аварійної ситуації (протікання рушникосушарки) (а.с. 10-11, 45).
15.11.2023, 12.01.2024 КП «СЄЗ» зверталось до Ніжинського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівської області з приводу того, що без опалення у ванній кімнаті залишилось 10 квартир під`їзду, а всі спроби представників підприємства потрапити до квартири АДРЕСА_14 для усунення аварійної ситуації завершилось не допуском, просили направити представника поліції для врегулювання даного питання (а.с. 43, 78).
07.02.2024 представниками КП «СЄЗ» складено акт про допуск до квартири АДРЕСА_14 , в якому зазначено, що було з`ясовано зі слів мешканки квартири АДРЕСА_10 , що власник квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_4 перебуває за кордоном. У квартирі проживає його мама ОСОБА_5 , яка нещодавно теж виїхала за межі України. Також з`ясовано, що у ОСОБА_5 є внук Єгор, який живе та працює у м. Ніжин. За зверненням дільничного в телефонному режимі до внука, який прибув до місця розташування квартири та пообіцяв надати доступ для ліквідації аварійної ситуації у квартирі АДРЕСА_1 (а.с. 80).
12.02.2024 представниками КП «СЄЗ» та представником Ніжинського МВ національної поліції України в Чернігівській області складено акт про відмову надання доступу до квартири АДРЕСА_14 , з якого вбачається, що здійснено телефонний дзвінок (на гучному зв`язку) внуку ОСОБА_5 (мешканки квартири АДРЕСА_1 ) щодо уточнення часу для надання доступу до квартири для усунення аварійної ситуації. На що представнику КП «СЄЗ» було повідомлено, що доступ до квартири внук забезпечити не може, аргументуючи тим, що сама власниця повернеться додому з 12 по 18 лютого 2023 року, тож усі питання потрібно вирішувати з нею (а.с. 79).
06.06.2024 представниками КП «СЄЗ», сином власника квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_6 та уповноваженою особою ОСОБА_3 складено акт про надання доступу до квартири для усунення аварійної ситуації за адресою: АДРЕСА_13 , в якому указано, що доступ надано сином власника квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_4 – ОСОБА_6 для обстеження та усунення причини аварійної ситуації о 10:30 06.06.2024 (а.с. 112 зворот).
06.06.2024 представниками КП «СЄЗ», сином власника квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_6 та уповноваженою особою ОСОБА_3 складено акт про усунення аварійної ситуації за адресою АДРЕСА_15 , з якого вбачається, що в ході виконання робіт було здійснено демонтаж цегляної кладки, зварювальні роботи в утробі стоячка опалення рушникосушарки, гідравлічне випробування стояка, відновлення цегляної кладки, оздоблювальні роботи. Також встановлено, що мешканець кв. АДРЕСА_1 самовільно виконав приєднання до стояку рушникосушарки. При гідравлічному випробовуванні встановлено протікання на з`єднанні американки, виконано перешаровку з`єднання (а.с. 112).

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до положень статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, серед іншого, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, а згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 
Частиною першої статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Першочергово захист цивільних прав та інтересів полягає в з`ясуванні того, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення.
Суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.
Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України, статтею 4 ЦПК України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.
Позов - це звернена через суд до відповідача матеріально-правова вимога про поновлення порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу, який здійснюється в певній, визначеній законом процесуальній формі.
Основними елементами, що визначають сутність будь-якого позову (індивідуалізуючі ознаки позову) являються предмет і підстава.
Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить постановити судове рішення. Вона опосередковується спірними правовідносинами - суб`єктивним правом і обов`язком відповідача.
Підставу позову складають обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога.
Звертаючись до суду, позивач самостійно визначає у позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, в тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.
Оцінка предмету заявленого позову, а відтак наявності підстав для захисту порушеного права позивача, про яке ним зазначається в позовній заяві, здійснюється судом, на розгляд якого передано спір, крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги.
Відповідно до частин першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 керуючись, зокрема, ст. 269, 270, 273, 280, 282, 293 ЦК України, просила визнати відповідача винним у нанесенні образи її честі та гідності і зобов`язати останнього виплатити їй матеріальну компенсацію нанесеної їй моральної шкоди у розмірі 200 000 грн. Обґрунтовувала позов тим, що образа, нанесена її честі та гідності, полягає в порушенні відповідачем взятих на себе договірних зобов`язань по утриманню будинку у неналежному стані та забезпеченні належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна будинку. 
Аналіз змісту заявлених позивачкою вимог свідчить про те, що підставою для компенсації  моральної шкоди ОСОБА_1 визначила порушення її немайнових прав (образа її честі та гідності) шляхом порушення відповідачем взятих ним на себе договірних  зобов`язань. 

Згідно із статтею 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей (стаття 68 Конституції України).
Статтею 201 ЦК України передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.
За змістом статті 269 ЦК України особисті немайнові права належать кожній фізичній особі від народження або за законом, особисті немайнові права фізичної особи не мають економічного змісту, особисті немайнові права тісно пов`язані з фізичною особою.
Відповідно до частини  1 статті 270 ЦК України фізична особа має право на життя, право на охорону здоров`я, право на безпечне для життя і здоров`я довкілля, право на свободу та особисту недоторканність, право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі, право на таємницю листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, право на недоторканність житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування, право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості.
Стаття 275 ЦК України передбачає, що фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу. Захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення.
Згідно із статтями 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа має право звернутись до суду з позовом про захист її честі, гідності та ділової репутації.
У п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз`яснено, що під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. 
Образа – це зневажливе висловлювання, негарний вчинок і таке інше, що спрямовані проти кого-небудь, і викликають у нього почуття гіркоти, душевного болю. 
Образа може бути заподіяна у вигляді висловлювання (словесно, письмово) або у вигляді дії (ляпас, плювок, непристойний жест), а також публічно або в відсутність об`єкта образи. 
Образа полягає у негативній оцінці особистості людини, його якостей, поведінці, причому у формі, що суперечить встановленим правилам поведінки і вимогам загальнолюдської моралі.
Пункт 6  Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1 вказує на те, що позови про захист гідності, честі чи ділової репутації вправі пред`явити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права, а також інші заінтересовані особисті немайнові права.
З матеріалів справи вбачається, що позивачка не посилається на факт поширення про неї інформації, яка порушує її особисті немайнові права.
За приписами стаття 280 ЦК України якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню, крім випадку неумисного повідомлення викривачем недостовірної інформації про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України "Про запобігання корупції" в порядку, передбаченому зазначеним Законом, яка підлягає спростуванню.

Згідно з частиною першою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (п.4 ч. 2 ст. 23 ЦК України).
Зобов`язання із компенсації моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи (постанова Верховного Суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20).

При розгляді справи суд зобов`язаний установити: чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується. Залежно від установленого суд повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
Відсутність порушеного права є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.
Подібні правові висновки висловлені у постановах Верховного Суду від 12 червня 2018 року у справі № 826/4406/16, від 22 лютого 2023 року у справі № 757/39521/20-ц, від 22 травня 2024 року у справі № 461/428/23.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на встановлені обставини, у справі не встановлено порушення КП «СЄЗ» особистих немайнових прав, а саме честі і гідності, ОСОБА_1 , по захист яких остання звернулась до суду та з чим пов`язує зобов`язання відповідача з компенсації їй моральної шкоди. У будь-якому випадку,  порушення договірних зобов`язань по утриманню будинку, у разі їх доведення, не є образою, або приниженням честі і гідності у розумінні зазначених категорій.  
У спірних правовідносинах відсутні правові підстави для відшкодування моральної шкоди за обставинами, з якими їх пов`язує ОСОБА_1 , а саме через відсутність порушеного особистого немайнового права.  
Вирішуючи спір, суд першої інстанції, помилково керувався нормами Закону України «Про захист прав споживачів», не визначився з предметом та підставами позову, та хибно вважав, що позов пов`язаний з порушенням прав ОСОБА_1 як споживача комунальних послуг, у зв`язку із чим доводи апеляційних скарг позивача і відповідача про те, що суд першої інстанції допустив вихід за межі позовних вимог позивача, змінивши підстави позову, чим порушив вимоги ч. 1 ст. 13 ЦПК України знайшли своє підтвердження в ході апеляційного перегляду.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню за недоведеністю.
Зазначений висновок зроблений із застосуванням таких загальних принципів судочинства, як змагальність сторін та диспозитивність.
Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що судом порушено ст. 36 ч. 1 п. 5 та ст. 38 ЦПК України, у зв`язку із незадоволенням її заяви про відвід судді, апеляційний суд не сприймає, оскільки позивачем не зазначено та не доведено будь-яких обставин, які б викликали сумнів в об`єктивності та неупередженості судді при вирішенні даної цивільної справи в суді першої інстанції. Крім того, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу за приписами ч. 4 ст. 36 ЦПК України.
Учасники справи не можуть використовувати інститут відводу суддів з метою схиляння суду до ухвалення бажаного для них процесуального рішення. Необґрунтоване усунення судді від участі у розгляді певної справи є так само порушенням права на справедливий суд, як і незадоволення обґрунтованої заяви про відвід судді. Презумпція особистої неупередженості судді діє допоки не з`являться докази на користь протилежного, дане викладено у постанові Верховного Суду № 461/428/23 від 22.05.2024.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). 
Відтак, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а апеляційна скарга КП «СЄЗ» підлягає задоволенню, а рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 10.05.2024 - скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
Керуючись ст. 367, 374, 376 ч. 1 п. 4, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

                                   П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Служба єдиного замовника" – задовольнити.
Рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 10 травня 2024 року – скасувати.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Комунального підприємства "Служба єдиного замовника" про визнання винним у посяганні на особисті немайнові права, стягнення моральної шкоди – відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 25 вересня 2024 року.

Головуюча                                                                       О.Є.Мамонова

Судді:                                                                               Н.В. Висоцька

                                                                                          Н.В. Шитченко