ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 597/789/24	Головуючий у 1-й інстанції Торська І.В. 	
Провадження № 33/817/643/24 	Доповідач - Ваврів І.З.	
Категорія - ч.1 ст. 130 КУпАП   	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2024 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З. 
з участю: захисника особи, яку притягнуто о адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 -  адвоката Данильчука Н.Б.,  
розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, що притягнута до адміністративної відповідальності, адвоката Данильчука Н.Б., на постанову Заліщицького районного суду Тернопільської області від 09 серпня 2024 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Заліщицького районного суду Тернопільської області від 09 серпня 2024 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (одна тисяча) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч ) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Як визнав суд, 10 травня 2024 року о 23 год. 18 хв. по вул. Центральна, 10 в с. Виноградне водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки “Renault Trafic”, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, яка не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук, що підтверджується результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння № 919 від 10.05.2024 року, результат становив — 0,61 проміле, від проходження в медичному закладі даного огляду відмовився, чим порушив вимоги п. 2.9 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвокат Данильчук Н.Б., вважає, оскаржувану постанову такою, що не відповідає повноті судового розгляду, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.
       В обґрунтування своїх доводів зазначає, що транспортний засіб “Renault Trafic д.н.з. НОМЕР_1 , зупинено працівниками поліції без належних на те підстав та не повідомлено про причину зупинки, що суперечить положенням ст.35 ЗУ “Про Національну Поліцію”, а тому всі подальші дії працівників поліції після незаконної зупинки транспортного засобу є незаконними, а докази, що отриманні після незаконної зупинки повинні вважатись недопустимими. 
       Звертає увагу суду, що викладена фабула адміністративного правопорушення не відповідає вчиненому, оскільки суд не може покласти в основу рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення вимог п. 2.9 ПДР України, коли порушено вимоги п.2.5 ПДР України.
       Сторона захисту стверджує, що відеозапис з нагрудної камери працівників патрульної поліції, не можна вважати належним та допустимим доказом по справі, оскільки не є безперервним.
       Просить скасувати постанову Заліщицького районного суду Тернопільської області від 09 серпня 2024 року відносно ОСОБА_1 і закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього за ч.1 ст.130 КУпАП на підставі п.1 ст.247 КУпАП.
Заслухавши апелянта - адвоката Данильчука Н.Б., який повністю підтримав подану апеляційну скаргу та, з наведених у ній мотивів, просить скасувати постанову Заліщицького районного суду Тернопільської області від 09 серпня 2024 р. та закрити провадження у справі; дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.
       Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення. 
Винуватість та кваліфікація дій ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України доведена належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.
Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №005180 від 10 травня 2024 року, 10 в с. Виноградне водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Renault Trafic д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, яка не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук, що підтверджується результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння № 919 від 10.05.2024 року, результат становив — 0,61 проміле, від проходження в медичному закладі даного огляду відмовився, чим порушив вимоги п. 2.9 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.
       В протоколі про адміністративне правопорушення, який був предметом розгляду суду, зазначено про роз`яснення ОСОБА_1 його прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП. 
       Протокол підписаний ОСОБА_1 без жодних зауважень та заперечень, що також підтверджує обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.
       Крім того, у графі “пояснення особи ” ОСОБА_1 вказав про те, що повертався додому з роботи, кається, та більше такого робити не буде.
       Вказаний протокол відповідає вимогам ст.ст.254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст.255 КУпАП, а наведені у ньому обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими судом по справі.
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
       Як слідує з матеріалів справи, одним з таких доказів, яким обґрунтовано винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є відеозапис з нагрудних камер працівників патрульної поліції.
       Так, оглянутим в судовому засіданні відеоматеріалом, встановлено, що транспортний засіб марки «Renault Trafic д.н.з. НОМЕР_1 », , під керуванням ОСОБА_1 був зупинений працівниками патрульної поліції за порушення ПДР, а саме водій перед початком руху не увімкнув лівий покажчик повороту, чим порушив п.п. 9.2 Б ПДР, а також під час руху обладнаним засобом пасивної безпеки не був пристебнутим ременем безпеки, чим порушив п.п. 2.3 В ПДР України.
       Також в матеріалах справи міститься копія постанови серії БАД №850940 від 10.05.2024 року про накладення адміністративного стягнення стосовно - ОСОБА_1 за ч.5 ст.122, ч.1 ст.121 КУпАП.        
       Тому, стверджувати про безпідставність зупинки працівниками поліції транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , як про це зазначає апелянт в апеляційній скарзі, апеляційний суд підстав не вбачає.
       Відеозаписом з нагрудної камери поліцейського засвідчено, що за результатом проведеного огляду з використанням технічного приладу газоаналізатора «Драгер Алкотест» 6810 виявлено вміст алкоголю в організмі ОСОБА_1 0,61 проміле, з чим останній погодився і не бажав проходити огляд на стан сп`яніння в медичному закладі.
       Тому, оцінюючи доводи апелянта про неправильну кваліфікацію дій ОСОБА_1 , суд враховує, що водій, після проведення огляду на стан сп`яніння, з результатом огляду погодився і це давало підставу працівниками поліції зафіксувати виявлене правопорушення, склавши відповідний протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, а саме за порушення вимог п. 2.9 а ПДР України .
Також, суд зазначає, що висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення ним п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху (ПДР), є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами, а зміст постанови відповідає вимогам статтей 283, 284 КУпАП, а тому доводи апелянта про неправильно викладену фабулу правопорушення є необґрунтованими. 
       Щодо доводів апеляційної скарги, про те, що відеозапис з нагрудної камери працівників патрульної поліції, не можна вважати належним та допустимим доказом по справі апеляційний суд констатує наступне.         
       Відеозаписи з нагрудних камер поліцейського суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому доводи про те, що відеозаписи не можна вважати належними доказами є необґрунтованими.
З огляду на вказані вище докази, які належним чином досліджені судом першої інстанції, вважаю, що дії працівників поліції при проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_1 , узгоджуються з приписами ст.266 КУпАП та відповідають вимогам Інструкції “Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р № 1452/735.
Тому, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови у зв`язку з неповнотою судового розгляду, апеляційний суд визнає такими, що спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.         
       Апеляційний суд також звертає увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі. 
       Таким чином, виходячи з аналізу доказів досліджених судом першої інстанції та перевірених під час апеляційного розгляду матеріалів справи, висновок місцевого суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація його дій за ч.1 ст.130 КУпАП є правильним. 
       Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи, апелянтом не надано і не здобуто таких в процесі апеляційного розгляду.
       Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено. 
       Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого ним правопорушення, особи правопорушника, ступеню його вини та інших обставин справи.
       З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Заліщицького районного суду Тернопільської області від 09 серпня 2024 року відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачаю. 
Керуючись ст.294 КУпАП, — 

п о с т а н о в и в:

       Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвоката Данильчука Н.Б. залишити без задоволення, а постанову Заліщицького районного суду Тернопільської області від 09 серпня 2024 року щодо ОСОБА_1 – без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя