УХВАЛА
 
22 липня 2024 року
м. Київ
 
справа № 465/6828/20
провадження № 61-10046ск24
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Петрова Є. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за                                касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Биць Ігор Анатолійович, на постанову Львівського апеляційного суду від 07 липня 2022 року у справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права власності,
 
ВСТАНОВИВ:
12 липня 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат  Биць І. А., через систему «Електронний суд», подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Львівського апеляційного суду від 07 липня 2022 року в указаній вище справі.    
Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та не може бути вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана з пропуском строку на касаційне оскарження, встановленого статтею 390 ЦПК України.
Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, - за наявності.
Згідно з частиною третьою статті 394 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у разі, якщо касаційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання касаційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на касаційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.
Тлумачення наведених положень процесуального закону дає підстави для висновку, що у разі пропуску строку на касаційне оскарження у межах одного року, він може бути поновлений за наявності відповідного клопотання учасника справи та за умови доведеності наявності поважних причин такого пропуску.
Зі спливом річного строку - особа втрачає право на касаційне оскарження безвідносно до поважності причин його пропуску, оскільки такий строк є присічним, за виключенням випадків, передбачених у частині третій                                 статті 394 ЦПК України.
Тож, при поданні касаційної скарги після спливу одного року з дня складання повного тексту оскаржуваного судового рішення, такий строк може бути поновлений лише при доведеності існування виключних обставин, визначених у пунктах 1, 2 частини третьої статті 394 ЦПК України.
Касаційна скарга містить клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, з посилання на те, що ОСОБА_1 не був повідомлений про розгляд справи, з оскаржуваним судовим рішенням апеляційної інстанції ознайомився лише 19 червня 2024 року, про що наявна відмітка в матеріалах справи.                
Проте, доказів на підтвердження дати отримання копії оскаржуваної постанови Львівського апеляційного суду від 07 липня 2022 року заявником не надано.
 
Також заявником не надано доказів про те, що ОСОБА_1 не був повідомлений про розгляд справи. Долучені до касаційної скарги копія позовної заяви та копія листа-повернення не підтверджують вказані заявником обставини.   
 
За відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень постанову Львівським апеляційним судом у даній справі прийнято - 07 липня 2022 року, повний текст складено 12 липня 2022 року, касаційну скаргу подано через систему «Електронний суд» - 12 липня 2024 року.  
Слід зазначити, що до відкриття касаційного провадження суд касаційної інстанції не має можливості перевірити наявність чи відсутність доказів на підтвердження надсилання/вручення судом апеляційної інстанції копії рішення заявнику, оскільки за правилом частини сьомої статті 394 ЦПК України питання про витребування матеріалів справи вирішується під час відкриття касаційного провадження. 
Також відповідно до правил Глави 2 Розділу V«Касаційне провадження» ЦПК України не передбачено та до компетенції Верховного Суду не відноситься вирішення питання про витребування доказів.
На підтвердження наведених у клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження обставин заявник має надати відповідні докази в оригіналах або завірені в установленому порядку їх копії, якими можуть бути оригінал поштового конверту, довідка із суду, поштового відділення зв`язку, копії матеріалів справи тощо.
Згідно із частиною третьою статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.
Крім того, у порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.
У касаційній скарзі ОСОБА_1 зазначає про те, що звільнений від сплати судового збору з підстав, визначених пунктом 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», оскільки є законним представником дитини з інвалідністю - ОСОБА_3 . На підтвердження чого надано відповідні докази.  
Згідно з пунктом 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.
Разом з тим, предметом позову справі є вимоги про усунення перешкод у здійсненні права власностішляхом виселення ОСОБА_1 . 
Неповнолітній син ОСОБА_1 - ОСОБА_3 не брав участі у справі та зі змісту оскаржуваного судового рішення не вбачається, що судом вирішено питання про його права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, 
Отже, позовні вимоги безпосередньо не стосуються реалізації ОСОБА_1 прав чи виконання обов`язків законного представника дитини з                          інвалідністю (див. постанову Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року в справі          № 635/3403/19).
Таким чином, особі, яка подала касаційну скаргу, слід сплатити судовий збір на загальних підставах.
Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України                        «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на рішення суду судовий збір підлягає сплаті в розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції на час звернення до суду) за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру сплачується судовий збір 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно із статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» з 01 січня 2020 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить  2 102,00 грн.
Отже судовий збір за подання касаційної скарги становить 1 681,60 грн                           (2102 х 0,4 х 200%). 
 
Судовий збір підлягає перерахуванню або внесенню за такими реквізитами: отримувач коштів - ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102; код отримувача                   (за ЄДРПОУ) - 37993783; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача - UA288999980313151207000026007; код класифікації доходів бюджету - 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».
 
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України                                «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.  
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі                                     якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених              статтею 392 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.
Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення зазначених недоліків.
 
Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє                   представник - адвокат Биць Ігор Анатолійович, на постанову Львівського апеляційного суду від 07 липня 2022 року залишити без руху.
Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки передбачені законом. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                                   Є. В. Петров