Справа № 462/2511/24                                Головуючий у 1 інстанції: Кирилюк А.І. 
Провадження № 33/811/1306/24                                Доповідач: Партика І. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В, за участі захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - адвоката Неофіта Дмитра Богдановича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу адвоката Неофіта Дмитра Богдановича на постанову Залізничного районного суду м. Львова від 12 червня 2024 року, щодо ОСОБА_1 ,
встановив:
цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у сумі 605 грн. 60 коп.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , 14 березня 2024 року, о 00 год. 15 хв. за адресою: м. Львів, вул. Рудненська-Сяйво, керував транспортним засобом марки «Mazda 3», державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога у медичному закладі, стан алкогольного сп`яніння підтверджується висновком № 000864 від 14 березня 2024 року. Таким чином, ОСОБА_1 , порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР України. Дії особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 органом поліції кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись з даною постановою адвокат Неофіта Д.Б., в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову, закрити провадження у справі.
Наголошує, що місцевим судом не було допитано працівника поліції, який склав протокол про адміністративне правопорушення, а до протоколу огляду водія на стан алкогольного сп`яніння не було долучено результат приладу «Драгер» (роздруківку з приладу), у зв`язку із чим протокол не може бути належним доказом.
Звертає увагу, що судом першої інстанції порушено право на захист особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, окрім того відеозапис, долучений до матеріалів справи, є фрагментарним.
Зазначає, що працівниками поліції безпідставно зупинено автомобіль ОСОБА_1 
12 вересня 2024 року ОСОБА_1 будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання апеляційного суду не прибув, клопотання про відкладення розгляду справи не подавав, адвокат Неофіта Д.Б. просив проводити розгляд справи у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна особа має право на справедливий суд.
Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Відповідно до положень ст. 268 КУпАП, неявка особи, відносно якої складено протокол не перешкоджає розгляду справи.
Частиною 4 ст. 294 КУпАП передбачено, що апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.
З метою забезпечення розумних строків розгляду справи, з урахуванням належного повідомлення про судове засідання та думки адвоката Неофіта Д.Б., який просив проводити розгляд справи у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, апеляційний суд вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності ОСОБА_1 .
Заслухавши виступ захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на підтримку доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.
Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.
Статтею 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пунктом 2.9 а ПДР України встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Тобто об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.
Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і навів у постанові, а саме:
- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 635554 від 14 березня 2024 року (а.с. 3), відповідно до якого ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mazda 3» д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, огляд проводився у встановленому законом порядку в медичному закладі, стан алкогольного сп`яніння підтверджено висновком №000864;
- роздруківкою приладу «Drager» (а.с. 1,2), з якої встановлено, що водій ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння о 00 год. 31 хв., 14 березня 2024 року, результат 0,97 проміле;
- інформацією з акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 5-6), відповідно до якої у водія ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідала обстановці, що склалася, почервоніння шкірного покриву обличчя), результат 0,97 проміле;
- висновком №000864 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с. 7), з якого встановлено, що водій ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння;
- рапортом старшого лейтенанта поліції І. Чорної від 14 березня 2024 року (а.с. 8) з якого вбачається, що працівниками поліції було зупинено автомобіль «Mazda 3» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , о 00 год. 15 хв., 14 березня 2024 року, під час опитування у водія було виявлено ознак сп`яніння, у зв`язку із чим запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки (результат 0,97 проміле) та в медичному закладі (результат 0,80 проміле);
- відеозаписом, долученим до матеріалів справи, який було досліджено судом у судовому засіданні, на якому зафіксовано рух та зупинку транспортного засобу «Mazda 3» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , опитування водія під час якого працівниками поліції було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку із чим запропоновано йому пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу (результат 0,97 проміле), з результатом якого він не погодився, на підставі чого працівники поліції запропонували водію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі. В медичному закладі ОСОБА_1 пройшов клінічне обстеження та тестування на газоаналізаторі (результат 0,83 проміле), у зв`язку із чим лікарем наркологом у в нього діагностовано стан алкогольного сп`яніння, після чого працівниками поліції ознайомлено водія із протоколом про адміністративне правопорушення, повідомлено про час та місце розгляду справи.
Доводи апелянта, що місцевим судом не було допитано працівника поліції, який склав протокол про адміністративне правопорушення, апеляційний суд розцінює критично, оскільки матеріали справи містять достатньо даних щодо обставин адміністративного правопорушення, яке мало місце 14 березня 2024 року, окрім того до матеріалів справи долучено відеозапис, який є чіткими та зрозумілим, на якому зафіксовано зупинку транспортного засобу, опитування водія та його огляд на стан алкогольного сп`яніння.
Твердження апелянта, що до матеріалів справи не долучено роздруківку приладу «Драгер», апеляційний суд розцінює критично, оскільки роздруківка приладу «Drager» долучено до матеріалів справи (а.с. 1,2).
Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апелянта про те, що відеозапис є недопустимим доказом, оскільки такі спростовуються вимогами ст. 251 КУпАП.
Відповідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Згідно з пунктом 2 Розділу І «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026 (далі Інструкція № 1026), застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення
За таких обставин, суд вважає, доводи апелянта неспроможними та такими, що не впливають на кваліфікацію дій водія ОСОБА_1 , оскільки на відео в повному обсязі зафіксовано процес спілкування поліцейських при виконанні ними службових обов`язків із водієм з фіксацією обставин, викладених у протоколах про адміністративне правопорушення від 14 березня 2024 року, а саме опитування водія працівниками поліції та процедуру огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Аргументи сторони захисту, що судом першої інстанції порушено право на захист особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 безпідставно зупинили працівники поліції, що є підставою для закриття адміністративного провадження, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки на час скоєння адміністративного правопорушення, діяла комендантська година.
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху. 
Наказом голови ОСОБА_2 від 25 лютого 2022 року, з наступними змінами, запроваджено комендантську годину на території Львівської області з 00 до 5 год.
В апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.
При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до положення ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи судом встановлено та правильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Накладаючи адміністративне стягнення на ОСОБА_1 , суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП, і призначив таке в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням даних про особу, й інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.
Отже, доводи апеляційної скарги адвоката Неофіта Д.Б., є необґрунтованими, у зв`язку з чим його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як безпідставну, а постанову суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -
постановив:
постанову Залізничного районного суду м. Львова від 12 червня 2024 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката Неофіта Дмитра Богдановича - без задоволення.
Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя                                         Партика І.В.