ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
(додаткова)
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"09" липня 2024 р.           Справа№ 910/16370/23
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Козир Т.П.
суддів:            Мальченко А.О. 
          Агрикової  О.В. 
  
  при секретарі Вага В.В.
за участю представників сторін:
від позивача: Середюк Т.А. самопредставництво; 
від відповідача:  Татаржинський М.В. за ордером;
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві заяву представника відповідача про прийняття додаткового рішення за результатами розгляду апеляційної скарги Комунального підприємства "Київтранспарксервіс"
на рішення Господарського суду міста Києва від 03.04.2024
у справі №910/16370/23 (суддя Князьков В.В.)
за позовом Комунального підприємства "Київтранспарксервіс"
до Фізичної особи - підприємця Калько Дмитра Олексійовича
про стягнення 149   587,60 грн, 

та за зустрічним позовом Фізичної особи - підприємця Калько Дмитра Олексійовича
до Комунального підприємства "Київтранспарксервіс"
про визнання дій Комунального підприємства "Київтранспарксервіс" щодо нарахування заборгованості за договором №ДНП-2021-02/19 від 19.02.2021 протиправними,

УСТАНОВИВ:
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 18 червня 2024 року апеляційну скаргу Комунального підприємства "Київтранспарксервіс" залишено без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від  03 квітня 2024 року - без змін.
24 червня 2024 року від представника відповідача надійшла заява долучення документів та прийняття додаткового рішення (подана через "Електронний суд 23.06.2024), у якій він просить вирішити питання щодо розподілу судових витрат шляхом стягнення з позивача на користь відповідача понесених витрат на правову (правничу) допомогу, які складають 7300,00 грн за фактом розгляду справи в Північному апеляційному господарському суді.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.06.2024 розгляд заяви  призначено на 09.07.2024.
04.07.2024 від представника позивача Волосюк Т.С. надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, у якому вона просить відмовити в задоволенні клопотання відповідача в повному обсязі, посилаючись на те, що заявлений розмір витрат не є співмірним з предметом позову та є надмірним, а також вказує на складне поточне становище позивача.
09.07.2024 від представника позивача Сердюк Т.А. надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, у якому вона просить відмовити в задоволенні клопотання відповідача в повному обсязі, посилаючись на те, що заявлений розмір витрат не є співмірним з предметом позову та є надмірним, оскільки зміст відзиву на позовну заяву відповідає змісту відзиву на апеляційну скаргу, а отже інформація про затрачені 3 години часу для підготовки відзиву на апеляційну скаргу не відповідає дійсності. 
Представник відповідача у судовому засіданні підтримав заяву про прийняття додаткового рішення.
Представник позивача у судовому засіданні заперечила проти задоволення заяви. 
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, розглянувши заяву відповідача про прийняття додаткового рішення  про стягнення витрат на правничу допомогу,  апеляційний господарський суд  вважає її такою, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. 
Відповідно до ст. 244  Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, у тому числі, судом не вирішено питання про судові витрати.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 ГПК України).
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу ).
Відповідно до   ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Статтею 123 ГПК України   передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу не вказав попередній розрахунок суми судових витрат, які він очікує понести під час апеляційного розгляду справи, однак це, згідно положень ст. 124 ГПК України, не позбавляє його права на відшкодування судових витрат. 
У заяві від 28.05.2024 відповідач вказав, що докази витрат на правничу допомогу будуть подані у після ухвалення Північним апеляційним господарським судом рішення.
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 18 червня 2024 року апеляційну скаргу Комунального підприємства "Київтранспарксервіс" залишено без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від  03 квітня 2024 року - без змін.
Відповідно до ч.8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
24 червня 2024 року від представника відповідача надійшла заява долучення документів та прийняття додаткового рішення (подана через "Електронний суд 23.06.2024), у якій він просить вирішити питання щодо розподілу судових витрат, шляхом стягнення з позивача на користь відповідача понесених витрат на правову (правничу) допомогу, які складають 7300,00 грн
Отже, позивачем була зроблена відповідна заяви до закінчення судових дебатів та подані відповідні докази протягом п`яти днів, після ухвалення апеляційним господарським судом рішення у даній справі.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами, а саме, у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 4 ст. 129 ГПК України).
Оскільки у задоволенні апеляційної скарги позивача було відмовлено,  пов`язані з розглядом апеляційної скарги витрати мають бути покладені на позивача.
За вимогами частин 5, 8 статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Згідно з положеннями статті 126 ГПК України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. 
З матеріалів  справи вбачається, що на підтвердження понесених ним судових витрат відповідач  долучив до матеріалів справи у копіях наступні докази:
- договір про надання правової (правничої) допомоги №03/11-1 від 03.11.2023, укладений між адвокатом Татаржинським Миколою Вячеславовичем та фізичною особою-підприємцем Кальком Дмитром Олексійовичем;
          -  ставки гонорару адвоката, затверджені 01.01.2024;
          - акт виконаних робіт від 23.06.2024 на суму 7300,00 грн;
          - детальний опис робіт (наданих послуг) від 23.06.2024; 
          - рахунок №1 від 19.06.2024 на суму 7300 грн;
          - платіжна інструкція №0.0.3724172657.1 від 23.06.2024 про сплату 7300,00 грн.
Згідно умов договору адвокат прийняв на себе обов`язки представляти та захищати законні права та інтереси клієнта та бути представником (захисником) в органах влади та місцевого самоврядування, виконавчих комітетах, їх структурних підрозділах, в районних судах, зокрема, у Господарському суді м.Києва, Північному апеляційному господарському суді, Верховному Суді у складі Касаційного господарського суду, а клієнт приймає на себе обов`язки, у тому числі, своєчасно і в повному обсязі оплатити адвокату гонорар і компенсувати йому всі витрати, які він поніс, виконуючи свої обов`язки за цією угодо, згідно пред`явлених клієнту рахунків. . 
Згідно ставок гонорару встановлена вартість  правової (допомоги) - 1460 грн за годину (для справ по ГПК).
Відповідно до акта виконаних робіт від 23.06.2024 та детального опису робіт (наданих  послуг)  від 23.06.2024 адвокат надав клієнту наступні послуги: 
1.Усна консультація клієнта по справі №910/16370/23 з посиланням на норми чинного законодавства - протягом 1  години, вартість 1460 грн; 
2. Складання та подання відзиву на апеляційну скаргу по справі №910/16370/23 протягом 3 годин, вартість 4380 грн (вартість розрахована за фактом аналізу апеляційної скарги та додатків до неї, безпосередні написання відзиву на апеляційну скаргу, пошук та сканування додатків, подання відзиву на апеляційну скаргу,  подання відзиву на скаргу до суду); 
3. Участь адвоката Татаржинського М. В. у судовому засіданні, яке відбулося 18.06.2024, з виїздом поза робоче місце адвоката, протягом 1 години, вартість 1460 грн. 
Разом вартість усіх послуг (робіт) за виконану роботу адвокатом згідно із прейскурантом "Ставки гонорару адвоката Татаржинського М.В." на 2024 рік складає 7300,00 грн. 
Платіжною інструкцією №0.0.3724172657.1 від 23.06.2024 відповідач оплатив надані адвокатом послуги в сумі 7300,00 грн.
Матеріалами справи підтверджується, що правничу допомогу у справі відповідачу в суді апеляційної  інстанції під час розгляду апеляційної скарги надавав адвокат Татаржинський М.В.
Отже, відповідачем доведено понесення ним витрат на оплату правничої допомоги.
Частиною 5 ст. 126 ГПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 126 ГПК України).
Позивач скористався правом подати клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги.
Верховний Суд у постановах від 03.10.2019 у справі №922/445/19,  від 24.10.2019 у справі №905/1795/18, від 17.09.2020 у справі №904/3583/19 зазначив, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.  
У постанові від 11.02.2021 у справі №920/39/20 Верховний Суд вказав, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України. Проте, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість, покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, у тому числі в рішенні від 28.11.2002 "Лавентс проти Латвії" (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, зазначено що за ст. 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення ЄСПЛ у справах "Ніколова проти Болгарії" та "Єчюс проти Литви", п.п. 79 і 112).
Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі №912/1025/20).
Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 02.02.2024 у справі №910/9714/22 зробив висновок, що заява сторони про розподіл судових витрат фактично є дією, спрямованою на реалізацію стороною свого права лише на подання доказів щодо витрат, які вже понесені такою стороною, тому подання стороною заяви про розподіл судових витрат не може бути ототожнено з витратами на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом справи по суті спору. Таким чином, заява сторони про розподіл судових витрат є фактично заявою про подання доказів щодо витрат, які понесені стороною у зв`язку з необхідністю відшкодування правової допомоги, а тому витрати на підготовку такої заяви не підлягають відшкодуванню.
Верховний Суд у постановах від 23.03.2023 у справі №921/434/21, від 25.04.2023 у справі №910/21424/21 висловлював правову позицію про те, що такі стадії як прибуття до суду чи іншої установи та очікування є складовими правничої допомоги, які в комплексі з іншими видами правничої допомоги сприяють забезпеченню захисту прав та інтересів клієнта. З урахуванням наведеного, час, який адвокат витрачає на дорогу для участі у судовому засіданні, є складовою правничої допомоги і підлягає компенсації нарівні з іншими витратами. Зазначені висновки Верховного Суду є сталими та ґрунтуються на аналізі складових часу, необхідного для належного здійснення адвокатом представництва інтересів клієнта.
Дослідивши поданий відповідачем детальний опис робіт (наданих послуг), апеляційний господарський суд погоджується із доводами позивача про те, що заявлений розмір витрат є необґрунтованим та неспівмірним реальним витратам, оскільки відзив на апеляційну скаргу викладений на 4х сторінках та частково збігається з відзивом на позовну заяву, отже інформація про затрачені 3 години часу для підготовки відзиву на апеляційну скаргу не відповідає дійсності, тому, враховуючи  рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду апеляційної інстанції адвокатом документів, їх значення для спору, тривалість судового засідання, в якому брав участь адвокат, апеляційний господарський суд прийшов до висновку, що розумною та співмірною є компенсація витрат  відповідача в сумі 5840,00 грн.
В іншій же частині заявлені відповідачем витрати на професійну правничу допомогу у цій справі на стадії апеляційного розгляду  справи не відповідають критеріям їх реальності та розумності, а тому не розподіляються судом.
Керуючись ст.ст. 126, 129, 244, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:
1. Задовольнити частково заяву представника фізичної особи-підприємця Калько Дмитра Олексійовича про прийняття додаткового рішення.
2. Стягнути з Комунального підприємства "Київтранспарксервіс" (01030,   місто Київ,   вулиця Леонтовича,   будинок 6, ЄДРПОУ 35210739) на користь Фізичної особи - підприємця Калька Дмитра Олексійовича ( АДРЕСА_1 , іпн НОМЕР_1 ) - 5  840 (п`ять тисяч вісімсот сорок) грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції.
3. Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва.
4. Справу повернути до Господарського суду міста Києва.
5. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
          Повний текст додаткової постанови складений 10.07.2024.

Головуючий суддя                                                            Т.П. Козир 

Судді                                                                                А.О. Мальченко

                                                                                О.В. Агрикова