ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/411/24 Справа № 205/1931/18 	  	Суддя у 1-й інстанції - Остапенко Н. Г. Суддя у 2-й інстанції - Новікова  Г. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2024 року Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:
                                        головуючого судді: Новікової Г.В.
суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.,
за участю секретаря Лопакової А.Д. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 11 лютого 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відновлення стану земельної ділянки-
В С Т А Н О В И В:

27 березня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування посилалася на те, що вона є власником земельної ділянки площею 0,1052 гектарів, кадастровий номер 1210100000:08:198:0003, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач проживає за адресою: АДРЕСА_2 . На межі їхніх земельних ділянок розташований паркан, частину якого відповідач без погодження з нею зніс та побудував на цьому місці господарські споруди. Внаслідок таких дій вона втратила доступ до стіни її  літньої кухні.
З урахуванням уточнень від 27 листопада 2019 року просила зобов`язати ОСОБА_2 відновити стан, що існував до порушення прав щодо земельної ділянки кадастровий номер 1210100000:08:198:0003 площею 0,1052 гектарів, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 шляхом знесення господарських споруд, а саме: сараю (тимчасового) літера Ж, згідно технічної документації від 08.11.16 року по АДРЕСА_2 і навісу у вигляді великої літньої тераси, збудовані ним на земельній ділянці ОСОБА_1 ..
Рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 11 лютого 2021 року  в задоволенні позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.
Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд першої інстанції залишив поза увагою висновки експерта, а також пояснювальні записки приватного геодезичного центру «Азимут», в яких чітко зазначено, що ОСОБА_2 побудував господарські споруди на земельній ділянці, що належить ОСОБА_1 ..
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Постановою Дніпровського апеляційного суду  від 19 січня 2022 року рішення суду першої інстанції було залишено без змін.
    Постановою Верховного Суду від 23 серпня 2023 року постанову Дніпровського апеляційного суду  від 19 січня 2022 року та  додаткову постанову Дніпровського апеляційного суду від 09 лютого 2022 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Верховний Суд в постанові зазначив, що під час розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанції позивач заявляла клопотання про призначення у справі додаткової земельно-технічної експертизи. Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд, незважаючи на те, що експерт не надав відповідей на порушені перед ним питання, що  свідчить про неповноту його висновку, клопотання позивача про призначення у справі додаткової експертизи не задовольнив, обґрунтованих мотивів відхилення цього клопотання не навів.
   В судове засідання з`явилися представник ОСОБА_1  –адвокат Довгаль С.М. та представник  ОСОБА_2   –адвокат Макаренко О.А..
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не надала достовірних та достатніх доказів того, що спірні господарські споруди збудовані відповідачем саме на її земельній ділянці.
Такий висновок відповідає встановленим обставинам та нормам матеріального і процесуального права. 
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 на підставі державного акту на право приватної власності на  землю від 13 липня 1998 року є власником земельної ділянки площею 0,1052 га, кадастровий номер 1210100000:08:198:0003, та житлового будинку на підставі договору міни від 19.11.1993 року, розташованих в АДРЕСА_1 .
Згідно акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 09.09.2012 року межові знаки не встановлювалися, так як межі земельної ділянки проходять по існуючій огорожі. (а.с.20 т1)
ОСОБА_2 є власником суміжної земельної ділянки площею 0,0798 га, кадастровий номер 1210100000:08:198:0015 на підставі рішення Дніпровської міської ради № 187/24 від 20.09.2017 року, та житлового будинку на підставі договору купівлі-продажу від 27.04.1978 року, розташованих на АДРЕСА_2 .
Згідно акту встановлення та узгодження меж земельної ділянки в натурі від 18.11.2015 року межові знаки встановлені в натурі в присутності в тому числі і ОСОБА_1 .. 
Обгрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 посилалася на те, що ОСОБА_2 замість знесеного паркану збудовано господарські будівлі,в результаті чого їй немає доступу для обслуговування літньої кухні,тому просила відновити стан, що існував до порушення прав позивача щодо земельної ділянки.
За результатами проведених сертифікованим - геодезистом ОСОБА_3 топографо-геодезичних робіт земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 (кадастровий номер 1210100000:08:198:0015) площа фактичного користування земельною ділянкою становить 0,0767 га (767 кв.м).Тобто фактичне користування земельною ділянкою АДРЕСА_2 , а саме розміри, конфігурація, межі (площа) не відповідають розмірам, конфігурації, межам (площі) згідно технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевість) ОСОБА_2 обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд 02.01.- для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) АДРЕСА_2 , виготовленої Дніпропетровською регіональною філією Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» у 2015 році та кадастровому плану земельної ділянки Додатку до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 08.11.2016р. №НВ-1204050772016.
Має місце порушення меж (або накладання) земельних ділянок відповідно до правовстановлюючих документів і документації із землеустрою на ці земельні ділянки; площа накладання земельної ділянки ОСОБА_1 на земельну ділянку ОСОБА_2 становить 59 кв.м., з них 15,7 кв.м. під нерухомим майном, що належить на праві власності ОСОБА_1 та 43,3 кв. м. земельної ділянки вільної від забудови.
За результатами проведених топографо-геодезичних робіт земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_3 фактичного користування земельною ділянкою становить 0,1025 га (1025,98 кв.м). Тобто фактичне користування земельною ділянкою АДРЕСА_1 , а саме розміри, конфігурація, межі (площа) не відповідають розмірам, конфігурації, межам (площі) згідно плану зовнішніх меж земельної ділянки згідно державного акта на право приватної власності на землю Серія ДП Д* №015107 від 13 липня 1998 року, виданого ОСОБА_1 , та кадастровому плану земельної ділянки Додатку до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 08 квітня 2013 року №НВ-120015І722013.
Згідно висновку земельно-технічної експертизи № 5221-18 від 25 квітня 2019 року відповідно до  проведених топографо-геодезичних робіт має місце порушення меж (або накладання) земельних ділянок відповідно до правовстановлюючих документів і документації із землеустрою на ці земельні ділянки.Оскільки на зведеному плані, виготовленому Приватним геодезичним центром «Азимут» не відображені розміри, межі згідно даних Державного земельного кадастру відповідно до плану зовнішніх меж земельної ділянки згідно державного акта на право приватної власності на землю 13.07.1998 року,виданого ОСОБА_1 та технічного звіту з геодезичних робіт щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі для обслуговування жилого будинку,господарських споруд за адресою: АДРЕСА_1 , не можливо перевірити чи має місце порушення меж або накладання земельних ділянок відповідно до правовстановлюючих документів і документації із землеустрою на ці земельні ділянки.
Згідно висновку комплексної судової будівельно-технічної експртизи та земельно-технічної експертизи Дніпровського НДІСЕ від 23 лютого 2022 року, призначеної ухвалою Ленінського районного суду м Дніпропетровська у цивільній справі №205/6812/19 та долученого до матеріалів справи в якості доказу судом апеляційної інстанції, згідно збірного кадастрового плану земельних ділянок по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 фактична межа не відповідає даним кадастрових номерів 1210100000:08:198:0003 ( АДРЕСА_1 ) та 1210100000:08:198:0015 ( АДРЕСА_2 ), а будівля літньої кухні-убиральні літ .Г довжиною 9,27 м та тераса з сходами літ.г довжиною 4,02м (які належать на праві власності ОСОБА_1 ) фактично розташовані поза межею земельної ділянки 1210100000:08:198:0003 ( АДРЕСА_1 ) забудовою в сторону земельної ділянки кадастровий номер1210100000:08:198:0015 ( АДРЕСА_2 ) на відстані 1,29м-1,09м-введені в експлуатацію літня кухня-убиральня літ. Г та тераса з сходами літ.г, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 не відповідають п.6.1.41.ДБН Б.2.2.-12:2019»Планування та забудова території».
Порушені межі земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_2 будівництвом (розташуванням) літньої кухні-убиральні літ.Г,тераси з сходами г, навісу г-1, які розташовано за адресою: АДРЕСА_1 .
Площа накладання ОСОБА_1 на земельну ділянку ОСОБА_2 за результатами проведених топографо-геодезичних робіт становить 63 кв.м., із них 15,7 кв.м. під нерухомим майном, що належить на праві власності ОСОБА_1 та 47,3 кв.м земельної ділянки вільної від забудови.
Кадастрова межа проходить по умовній лінії та не співпадає з фактичними межами,у зв`язку із цим кадастрова межа проходить через капітальні споруди, власником яких є ОСОБА_1 ..
В апеляційній інстанції представником позивача не підтримано клопотання щодо проведення додаткової експертизи, про яку було зазначено в постанові Верховного Суду. Однак 30.10.2023 року заявлено клопотання про долучення в якості доказу висновку земельно-технічної експертизи від 17.05.2023 року, складеного експертом ОСОБА_4 на замовлення ОСОБА_1 ..
Згідно висновку судового експерта ОСОБА_4 від 17 травня 2023 року, виготовленого на замовлення ОСОБА_1 та долученого до матеріалів справи в якості доказу судом апеляційної інстанції, фактична площа земельної ділянки, що є у власності ОСОБА_1 і розташована по АДРЕСА_1 не відповідає кадастровій площі. Фактична площа земельної ділянки, що є у власності ОСОБА_2 і розташована по АДРЕСА_2 не відповідає кадастровій площі цієї ж ділянки. Зменшення фактичної площі земельної ділянки АДРЕСА_2 поріняно з кадастровою площею цієї ж земельної ділянки складає 29 кв.м. Площа накладення земельної ділянки по АДРЕСА_2 , що є у власності ОСОБА_2 , на земельну ділянку по АДРЕСА_1 , що є у власності ОСОБА_1 , відносно фактичної межі між зазначеними земельними ділянками складає 63 кв.м, при цьому кадастрова межа між зазначеними земельними ділянками перетинає літню кухню літ.Г на відстані 1,23 від зовнішньої стіни з одного боку та 1,09 м з іншого боку. Кадастрові межі земельних ділянок по АДРЕСА_4 , а також АДРЕСА_5 та 12 необхідно привести у відповідність, і тому заінтересованим особам потрібно звернутися до землевпорядної організації з замовленням послуги коригування меж земельних ділянок згідно з діючим порядком. 
    За клопотанням представника позивача експерта  ОСОБА_4  було допитано в суді апеляційної інстанції, де він підтвердив свій висновок та пояснив, що має місце накладення земельних ділянок, що належать ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , і тому зазначеним особам потрібно звернутися до землевпорядної організації з приводу коригування меж земельних ділянок.(а.с.116-127т.3)
23.11.2023 року представником відповідача заявлено клопотання про долучення в якості доказу копії висновку земельно-технічної експертизи від 23.02.2022 року, проведеної в рамках цивільної справи №205/6812/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про скасування декларації про готовність об`єкта до експлуатації та відновлення стану земельної ділянки , який існував до порушення, згідно якої кадастрова межа не співпадає з фактичними межами. 
30.01.2024 року представником позивача заявлено клопотання про надання сторонами вільного доступу на спірні земельні ділянки інженеру-геодезисту для проведення коригування відповідно до наявної технічної документації, яке було задоволено судом апеляційної інстанції. На виконаня клопотаня представником позивача було надано запропонований варіант корегування кадастрових меж земельних ділянок від 19 листопада 2021 року, який має підпис виконавця Магльона О.О., підпис другого виконавця Савенко А.О. відсутній (а.с.234 т.3). В 2024 році таке коригування не проводилося, а тому наданий варіант корегування кадастрових меж земельних ділянок судом апеляційної інстанції не може бути прийнятий як належний доказ.
В послідуючому 10.06.2024 року представником позивача було заявлено клопотання про призначення додаткової земельно-технічної експертизи.
 
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 18 червня 2024 року клопотання було задоволено та призначено по справі додаткову  земельно-технічну експертизу. На клопотання експерта надати додаткові матеріали представник позивача відмовився від заявленого клопотання та проведення експертизи з підстав неможливості її оплати.  
 
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на  захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частини першої статті 91 ЗК України власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та  землекористувачів та дотримуватися правил добросусідства та  обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон. Землекористувачі зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів та дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон.
Частинами першою та другою статті 103 ЗК України встановлено, що власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив).
Згідно зі статтею 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та  юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г)  визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д)  застосування інших, передбачених законом, способів.
Передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності або права користування земельною ділянкою у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами права особи (власності або користування) щодо земельної ділянки, а також підтвердженого належними доказами факту порушення (невизнання або оспорювання) цього права на земельну ділянку. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 05 березня 2021 року у справі № 372/2876/17 
Частиною третьою статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
У цій справі встановлено, що між сторонами існує спір щодо меж земельних ділянок. Позивач зазначала, що на межі їхніх земельних ділянок розташований паркан, частину якого відповідач без погодження з нею зніс та побудував на цьому місці господарські споруди. Внаслідок таких дій вона втратила доступ до стіни її  літньої кухні. У зв`язку із чим просила зобов`язати ОСОБА_2 відновити стан належної їй земельної ділянки шляхом знесення споруд: сарая (тимчасового) АДРЕСА_6 і навісу у вигляді великої літньої тераси, які збудовані відповідачем на належній їй земельній ділянці. 
Проте, із досліджених експертних висновків земельно-технічної експертизи № 5221-18 від 26 квітня 2019 року, висновку судового експерта ОСОБА_4 від 17 травня 2023 року, висновку комплексної судової будівельно-технічної експртизи та земельно-технічної експертизи Дніпровського НДІСЕ від 23 лютого 2022 року вбачається, що має місце порушення меж (або накладання) земельних ділянок відповідно до правовстановлюючих документів і документації із землеустрою на ці земельні ділянки.
Фактична площа земельних ділянок, що є у власності ОСОБА_1 та у власності ОСОБА_2 не відповідає кадастровій площі цих ділянок. Площа накладення земельної ділянки по АДРЕСА_2 , що є у власності ОСОБА_2 , на земельну ділянку по АДРЕСА_1 , що є у власності ОСОБА_1 , відносно фактичної межі між зазначеними земельними ділянками складає 63 кв.м, при цьому кадастрова межа між зазначеними земельними ділянками перетинає літню кухню літ.Г на відстані 1,23 від зовнішньої стіни з одного боку та 1,09 м з іншого боку. Кадастрові межі земельних ділянок по АДРЕСА_4 , а також АДРЕСА_5 та 12 необхідно привести у відповідність,і тому заінтересованим особам потрібно звернутися до землевпорядної організації з замовленням послуги коригування меж земельних ділянок згідно з діючим порядком. 
Будівля літньої кухні-убиральні літ.Г довжиною 9,27 м та тераса з сходами літ.г довжиною 4,02м (які належать на праві власності ОСОБА_1 ) фактично розташовані поза межею земельної ділянки 1210100000:08:198:0003 ( АДРЕСА_1 ) забудовою в сторону земельної ділянки кадастровий номер1210100000:08:198:0015 ( АДРЕСА_2 ) на відстані 1,29м-1,09м-введені в експлуатацію літня кухня-убиральня літ .Г та тераса з сходами літ.г, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 не відповідають п.6.1.41.ДБН Б.2.2.-12:2019 »Планування та забудова території».
Порушені межі земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_2 будівництвом (розташуванням) літньої кухні-убиральні літ.Г,тераси з сходами г, навісу г-1, які розташовано за адресою: АДРЕСА_1 .
Площа накладання ОСОБА_1 на земельну ділянку ОСОБА_2 за результатами проведених топографо-геодезичних робіт становить 63 кв.м.,із них 15,7 кв.м. під нерухомим майном, що належить на праві власності ОСОБА_1 та 47,3 кв.м земельної ділянки вільної від забудови.
Кадастрова межа проходить по умовній лінії та не співпадає з фактичними межами,у зв`язку із цим кадастрова межа проходить через капітальні споруди, власником яких є ОСОБА_1 ..
При накладенні спірних земельних ділянок коригування меж земельних ділянок згідно з діючим порядком віднесено до компетенції землевпорядної організації.Таким чином, проведеними експертизами встановлено наявність накладення земельних ділянок сторін, однак кадастрові межі земельних ділянок по АДРЕСА_4 , необхідно привести у відповідність землевпорядною організацією з замовленням послуги коригування меж земельних ділянок згідно з діючим порядком, що не зроблено сторонами. 
Виходячи із характеру спірних правовідносин, у цій справі в першу чергу підлягала встановленню обставина, чи накладаються (перетинаються) земельні ділянки, що перебували у користуванні позивача та відповідача таяким чином можливо поновити порушені права.
У такій категорії справ суд самостійно без застосування спеціальних знань не може зробити висновок, чи накладаються земельні ділянки сторін у справі, а отже, суд, керуючись положеннями цивільно-процесуального законодавства, для встановлення істинності у справі та з метою виконання завдань правосуддя, міг призначити судову експертизу.
Таким чином, належним доказом у справі, який би підтвердив чи спростував накладення земельних ділянок, може бути лише висновок земельно-технічної експертизи, проведеної після коригування меж земельних ділянок, та після чого суд міг вирішити наявність чи відсутність порушених речових прав позивачів на земельну ділянку. 
Позивач до землевпорядної організації з замовленням послуги коригування меж земельних ділянок згідно з діючим порядком не звертався, що б дало підстави для проведення експертизи та встановлення факту наявності чи відсутності порушеного права. Що є підставою для відмови у задоволенні позову за недоведеністю заявлених вимог. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 31 травня 2023 року у справі № 515/1315/18.
    За встановлених обставин суд першої інстанції правильно виходив із того, що ОСОБА_1 не доведено належними та допустимими доказами, що збудовані відповідачем споруди знаходяться на земельній ділянці позивача, та, що не відповідність розмірів, меж та площі фактичного використання земельної ділянки позивача правовстановлюючим документам та документації з землеустрою виникла через порушення її земельних прав саме з боку відповідача.
Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову через недоведеність.
Доводи апеляційної скарги  не спростовують правових висновків суду та не дають підстав для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, що привело або могло привести до неправильного вирішення справи.
ОСОБА_1  належними та допустимими доказами не довела порушення відповідачем її прав на землю знесенням частини паркану та побудовою на цьому місці господарських споруд, внаслідок таких дій вона втратила доступ до стіни її  літньої кухні. Не доведено, що побудовою на місці паркану господарських споруд ОСОБА_2  відбулось самовільне захоплення частини земельної ділянки, належної ОСОБА_1 .. Саме на позивача покладено обов`язок довести факт дійсного порушення її права, яке, на думку цієї особи, полягає в позбавленні її частини ділянки діями відповідача щодо побудови на місці паркану господарських споруд з порушенням межі між належними сторонам ділянками.
Судом першої інстанції обґрунтовано встановлено недоведення  ОСОБА_1  належними й допустимими доказами порушення відповідачем її права на землю знесенням паркану та побудовую господарських споруд.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки апеляційним судом не встановлено порушення або неправильне застосування судом першої інстанції при розгляді цієї справи норм матеріального чи процесуального права та невідповідності висновків суду обставинами справи, то підстав для задоволення скарги і скасування судового рішення з ухваленням нового рішення немає.

Керуючись ст. ст.368, 375, 382,384 ЦПК України, апеляційний суд –

П О С Т А Н О В И В:

     Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 11 лютого 2021 року  залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: