П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  120/17731/23 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Дмитришена Р.М.
Суддя-доповідач -  Біла Л.М.   
01 липня 2024 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Білої Л.М. 
суддів:  Гонтарука В. М.  Матохнюка Д.Б. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 15 лютого 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області  про визнання дії протиправними та зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 15 лютого 2024 року позов задоволено.
Суд визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо перерахунку ОСОБА_1 пенсії з урахуванням середньомісячного заробітку за період роботи з 01.01.1987 по 31.12.1991 та неврахування стажу за вислугу років як працівника льотно-випробувального складу при перерахунку пенсії та зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію в порядку Постанови Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 №418 "Про затвердження нормативних актів з питань призначення пенсій за вислугу років працівникам авіації і льотно-випробного складу", Постанови КМУ від 22.05.1996 №550 "Про внесення змін до Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно випробувального складу цивільної авіації", Закону Укреїни "Про пенсійне забезпечення" №1778-XII, з урахуванням коефіцієнтів, передбачених підпунктом "в" пункту 7 Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробувального складу цивільної авіації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 №418, та з врахуванням страхового стажу за вислугу років як працівника льотно-випробувального складу 43 роки та визначення розміру пенсії за вислугу років 68 відсотків від середньомісячного заробітку, одержуваного ним перед припиненням роботи.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також відзначив, що обрана судом форма захисту порушених прав позивача є втручанням у дискреційні повноваження Головного управління.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступні обставини.
Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій та отримує пенсію за вислугу років як працівник льотного складу відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Позивачу призначено пенсію за вислугу років як працівнику льотного складу відповідно до ч. 1 ст. 53 ст. 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 28.04.1998 року, а з 01.02.2009 відповідно до ч. 3 ст. 53, ст. 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Відповідно до Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу розмір пенсії позивача за вислугу років обчислений із середньомісячного заробітку за роботу, що дає право на цю пенсію (частина перша статті 64 та статті 65, 66, 69 Закону), одержуваного перед її припиненням та призначений у розмірі 55 відсотків заробітку (пункт 6 цього Порядку) (а.с. 30-37).
Страховий стаж позивача становить 43 роки 5 місяців і 28 днів та страховий стаж за вислугу років працівників льотно-випробного складу заявнику зарахований за період з 01.10.1985 по 27.04.1998 і становить 12 років 6 місяців і 21 днів.
Позивач, не погоджуючись з розміром визначеного йому стажу за вислугою років як працівника льотно-випробувального складу 12 років 6 місяців і 27 днів та виплати пенсії у розмірі 55 відсотків від його заробітку, звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд першої інстанції дійшов висновку про обгрунтованість вимог позивача та наявність підстав для їх задоволення.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та з урахуванням вимог ст. 308 КАС України, виходить з наступного.
Відповідно до статті 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років; б) соціальні пенсії.
Згідно положень ст. 51 Закону № 1788-ХІІ пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.
Відповідно до ст. 52 Закону № 1788-XII право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, окремі категорії працівників авіації та льотно-випробного складу.
Згадані окремі категорії працівників авіації та льотно-випробного складу розмежовані саме у нормах ст. 54 Закону № 1788-XII.
Так, у порядку п."а" ч.1 ст. 54 Закону № 1788-XII право на пенсію за вислугу років мають працівники льотного і льотно-випробного складу.
Згідно п."г" ч.1 ст. 54 Закону № 1788-XII право на пенсію за вислугу років мають бортпровідники.
Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 №418 на подальший розвиток приписів ст.54 Закону України від 05.11.1991р. №1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" було затверджено низку актів, а саме, Порядок обчислення строків вислуги років для призначення пенсій працівникам льотного складу; Перелік посад працівників льотного складу, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років; Порядок призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації; Перелік посад і робіт інженерно-технічного складу авіації, які дають право на пенсію за вислугу років; Порядок обчислення строків вислуги років для призначення пенсій працівникам, які управляють повітряним рухом і мають відповідне посвідчення.
Перелік посад працівників льотного складу, порядок обчислення строків вислуги років для призначення їм пенсій, а також порядок призначення і виплати пенсій льотно-випробному складу затверджуються в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.
Так, відповідно до п. 7 Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації передбачено, що пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробного складу призначаються у розмірі 55 процентів заробітку (пункт 6 цього Порядку) і за кожний рік вислуги (у чоловіків понад 30 років і у жінок понад 25 років) пенсія збільшується на 1 процент заробітку, але не менш як на 1 процент мінімального розміру пенсії за віком. За кожний рік роботи, яка дає право на пенсію на пільгових умовах згідно з пунктом "а" статті 13 та статтею 14 Закону, пенсія збільшується на 1 процент заробітку.
Відповідно до ч. 1 ст. 53 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсії за вислугу років (крім пенсій працівникам льотно-випробного складу авіації та особам льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотам, штурманам, бортінженерам, бортмеханікам, бортрадистам, льотчикам-наглядачам) і бортоператорам, які виконують спеціальні роботи в польотах) призначаються в розмірах, встановлених статтями 19 і 21 цього Закону для пенсій за віком.
Відповідно до ч. 3 ст. 53 Закону України "Про пенсійне забезпечення", працівникам льотно-випробного складу та особам льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотам, штурманам, бортінженерам, бортмеханікам, бортрадистам, льотчикам-наглядачам) і бортоператорам, які виконують спеціальні роботи в польотах, пенсії обчислюються з середньомісячного заробітку за роботу, що дає право на пенсію за вислугу років (частина перша статті 64 та статті 65, 66, 69), одержуваного перед її припиненням, і призначаються в розмірах, передбачених частинами першою - третьою, шостою статті 19 та статтею 21 цього Закону для пенсій за віком, і не можуть перевищувати 85 процентів заробітку для працівників льотно-випробного складу та 75 процентів заробітку для осіб льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотів, штурманів, бортінженерів, бортмеханіків, бортрадистів, льотчиків-наглядачів) і бортоператорів, які виконують спеціальні роботи в польотах. При цьому розмір пенсії для осіб льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотів, штурманів, бортінженерів, бортмеханіків, бортрадистів, льотчиків-наглядачів) і бортоператорів, які виконують спеціальні роботи в польотах, не може перевищувати дві з половиною величини середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України, за календарний рік, що передує місяцю, з якого призначається пенсія.
Як було встановлено судом першої інстанції, позивачу з 28.04.1998 року призначено пенсію за вислугу років як працівнику льотного складу відповідно до ч. 1 ст. 53 ст. 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення", а з 01.02.2009 відповідно до ч. 3 ст. 53, ст. 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення". 
При цьому, страховий стаж позивача встановлено - 43 роки 5 місяців і 28 днів, а страховий стаж за вислугу років працівників льотно-випробного складу заявнику зарахований за період з 01.10.1985 по 27.04.1998 - 12 років 6 місяців і 21 днів.
Разом з тим, як достеменно встановлено судом першої інстанції та не заперечується сторонами, постановою Тиврівського районного суду від 10.07.2009 у справі №2-а-78/2009 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Тиврівському районі визнано дії посадових осіб Управління Пенсійного фонду України у Тиврівському районі щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку пенсії незаконними та зобов`язано УПФУ у Тиврівському районі провести перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії у відповідності до ч. 3 ст. 53 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 01.02.2009.
В межах вказаної справи районним судом встановлено, що ОСОБА_1 працював в СК ДОСАФ та ТСОУ на посадах льотно-інструкторського та командно-льотного складу, брав участь у польотах повітряних суден, виконував плани навчально-льотної підготовки, має відповідні свідоцтва льотчика ДОСААФ та ТСОУ, що стверджується трудовою книжкою та відповідними свідоцтвами.
У висновках, наведених у постанові Тиврівського районного суду від 10.07.2009 у справі №2-а-78/2009 суд вказав, що згідно з п.п. "г" п. 1 Порядку про обчислення строків вислуги років для призначення пенсій працівникам льотного складу, один рік роботи на посадах льотного складу в навчальних і спортивних авіаційних організаціях ДТ ДСААФ рахується за півтора року вислуги за умови виконання плану навчально-льотної підготовки, а при виконанні елементів складного або вищого пілотажу - за два роки вислуги. У п.п. першому і другому Переліку посад працівників льотного складу, робота, яка дає право на пенсію за вислугу років, названо членів екіпажів повітряних суден та інших літальних апаратів, а також льотно-інструкторський склад.
Також в постанові від 10.07.2009 у справі №2-а-78/2009, суд відхилив мотиви відповідача, що позивач на час виходу на пенсію за вислугою років не мав статусу особи льотних екіпажів повітряних суден та вказав, що згідно Концепції розвитку системи регулювання авіаційної діяльності у сфері створення і використання малих повітряних суден, що затверджена розпорядженням КМУ 14.02.2004 №243-р повітряні судна СК ДОСААФ, нині ТСОУ вважаються повітряними суднами цивільної авіації.
Відтак, Тиврівський районний суд у справі №2-а-78/2009 прийшов до висновку, що ОСОБА_1 має право на перерахунок пенсії відповідно до ч. 3 ст. 53 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (в редакції Закону №1222-ХІУ від 17.11.1999), в силу якої особам льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації  (пілотам,  штурманам) пенсії  обчислюються  з середньомісячного заробітку за роботу, що дає право на пенсію за вислугу років,  одержуваного  перед  її  припиненням,  і призначаються в розмірах, передбачених частинами першою - третьою, шостою статті 19 та статтею 21 цього Закону для пенсій за віком, і не можуть перевищувати  75  процентів  заробітку  для  осіб льотних екіпажів  повітряних  суден  цивільної  авіації.
Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Таким чином, суд першої інстанції обгрунтовано відхилив доводи апелянта, відповідача у справі, що в період з 30.04.1998 по 31.10.2008 ОСОБА_1 працював в Вінницькому авіаспортклубі ТСОУ на посаді заступника начальника з методичної роботи, і ця посада не відноситься до посад льотно-випробного складу відповідно до Переліку посад працівників льотного складу та порядку обчислення строків вислуги років для призначення пенсії, оскільки відповідно до пункту "г" ч.1 Порядку про обчислення строків вислуги років для призначення пенсій працівникам льотного складу рахуються: один рік роботи на посадах льотного складу в навчальних і спортивних авіаційних організаціях ДТСААФ, Товариства сприяння обороні України - за півтора року вислуги за умови виконання плану навчально-льотної підготовки, а при виконанні елементів складного або вищого пілотажу - за два роки вислуги.
До того ж, як встановлено з трудової книжки позивача та відповідних свідоцтв останній працював в СК ДОСАФ та ТСОУ на посадах льотно-інструкторського та командно-льотного складу, брав участь у польотах повітряних суден, виконував плани навчально-льотної підготовки, має відповідні свідоцтва льотчика ДОСААФ та ТСОУ, що також відображено і в постанові Тиврівського районного суду від 10.07.2009 у справі №2-а-78/2009.
В контексті викладеного, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність у позивача права на зарахування страхового стажу як працівника льотно-випробувального складу який становить 43 роки, та відповідно на обчислення пенсії у розмірі 68 відсотків від заробітку.
Щодо доводів апелянта про обрахунок середньомісячного заробітку позивачу у розмірі 189,62407 грн. відповідно до заробітної плати за 1987-1991 роки, то  судова колегія виходить з наступного. 
Відповідно до ст. 65 Закону України "Про пенсійне забезпечення" середньомісячний заробіток для обчислення пенсій береться за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд протягом усієї трудової діяльності незалежно від перерв у роботі та за період роботи починаючи з 1 липня 2003 року до моменту звернення за пенсією. Заробіток за період роботи до 1 липня  2003 року враховується на підставі документів про нараховану заробітну плату (виплати,  дохід), виданих у встановленому законодавством порядку, а за період роботи починаючи з 1 липня 2003 року - за даними персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.
В свою чергу, відповідно до ч. 6 Постанови КМУ №550 від 22 травня 1996 року "Про внесення змін до порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробувального складу цивільної авіації, працівникам льотно-випробного складу пенсії за вислугу років обчислюються із середньомісячного заробітку за роботу, що дає право на цю пенсію (частина перша статті 64 та статті 65, 66, 69 Закону), одержуваного перед її припиненням.
Таким чином, середньомісячний заробіток має обраховуватися із заробітку за роботу, який одержувався позивачем перед її припиненням, що відповідає наведеним вище положенням і про що вірно відзначено судом першої інстанції.
До того ж, постановою Тиврівського районного суду від 10.07.2009 у справі №2-а-78/2009 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Тиврівському районі суд зобов`язав перерахувати розмір пенсії ОСОБА_1 відповідно до ч. 3 ст. 53 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 01.02.2009, а не з дати призначення пенсії за вислугу років 28.04.1998.
Також, відповідно до постанови Тиврівського районного суду від 10.07.2009 у справі №2-а-78/2009 позивач звернувся до пенсійного органу з заявою 13.02.2009 про перерахунок пенсії відповідно до ч. 3 ст. 53 Закону України "Про пенсійне забезпечення", та вимоги позивача щодо перерахунку пенсії задоволено не з дати її призначення, а з 01.02.2009.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про протиправність дій Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо перерахунку пенсії позивача з урахуванням середньомісячного заробітку за період роботи з 01.01.1987 по 31.12.1991 та неврахування стажу за вислугу років як працівника льотно-випробувального складу при перерахунку пенсії.  
Також суд апеляційної інстанції погоджується і з способом, обраним судом першої інстанції для поновлення порушених прав позивача шляхом зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсію в порядку Постанови Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 №418 "Про затвердження нормативних актів з питань призначення пенсій за вислугу років працівникам авіації і льотно-випробного складу", Постанови КМУ від 22.05.1996 №550 "Про внесення змін до Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробувального складу цивільної авіації", Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1778-XII, з урахуванням коефіцієнтів, передбачених підпунктом "в" пункту 7 Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробувального складу цивільної авіації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 №418, та з врахуванням страхового стажу за вислугу років як працівника льотно-випробувального складу 43 роки та визначення розміру пенсії за вислугу років 68 відсотків від середньомісячного заробітку, одержуваного ним перед припиненням роботи.
В контексті викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.
Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
При цьому, надаючи оцінку доводам апеляційної скарги, судова колегія враховує, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 15 лютого 2024 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України. 

Головуючий	 	 	Біла Л.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Гонтарук В. М.    Матохнюк Д.Б.