ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 серпня 2024 р.	Справа № 440/7543/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Курило Л.В.,
Суддів: Мельнікової Л.В. ,  Бегунца А.О. ,
за участю секретаря судового засідання Колесник О.Е.
          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 01.07.2024, головуючий суддя І інстанції: І.С. Шевяков, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава,  36039,  по справі № 440/7543/24
          за позовом           ОСОБА_1  
          до          Головного управління Національної поліції в Полтавській області                 
          про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, в якій просила суд:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо неналежного розгляду заяви ОСОБА_1 від 22.05.2024, поданої через Урядовий контактний центр, реєстраційний №ФИ-17305042, з урахуванням ст. 6 та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини справа Karnaushenko v. Ukraine, no 23853/02, 30 november 2006, Muta v. Ukraine, no 37246/06, 31 July 2012, Chernaya v. Ukraine (dec.) Committee, no 1661/08, 15 December 2016;
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Полтавській області, щодо невжиття відповідних заходів реагування по обставинам, викладеним в заяві ОСОБА_1 від 22.05.2024, поданій через Урядовий контактний центр, реєстраційний №ФИ-17305042, з урахуванням ст. 6 та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини справа Karnaushenko v. Ukraine, no 23853/02, 30 november 2006, Muta v. Ukraine, no 37246/06, 31 July 2012, Chernaya v. Ukraine (dec.) Committee, no 1661/08, 15 December 2016;
- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , реєстраційний № ФИ-17305042 від 22.05.2024 р., вжити заходів реагування з урахуванням обставин, встановлених судом та вказаних обставин у позовній заяві та доказів у додатках, станом на 23.06.2024 місцезнаходження 300 Біткоїнів – поліцією не встановлене;
- прийняти рішення з урахуванням ст. 6 та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини справа Karnaushenko v. Ukraine, no 23853/02, 30 november 2006, Muta v. Ukraine, no 37246/06, 31 July 2012, Chernaya v. Ukraine (dec.) Committee, no 1661/08, 15 December 2016.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 22.05.2024 через Урядовий контактний центр вона подала заяву ФИ-17305042, в якій повідомила, що Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 20.05.2024 по справі №440/17773/23 визнано протиправною бездіяльність ГУ НП в Полтавській області та вимагала негайно забезпечити виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 20.05.2024 справа №440/17773/23; ініціювати притягнення до відповідальності винних працівників ГУНП в Полтавській області у зв`язку з порушенням Закону України "Про звернення громадян", що підтверджено постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 20.05.2024 справа №440/17773/23 та направлення матеріалів на складання адміністративного протоколу за порушення Закону України "Про звернення громадян" до Уповноваженого Верховної ради України з прав людини.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 01.07.2024 у відкритті провадження по справі за позовом   ОСОБА_1 до ГУ НП в Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено.
Не погодившись з вказаною ухвалою, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить ухвалу Полтаського окружного адміністративного суду від 01.07.2024 скасувати.
В обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначила, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що спір у справі № 440/7543/24 є між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що у справі № 440/17773/23, оскільки самі обставини звернення з цим позовом відмінні, від тих, що були у справі №440/17773/23.
Відповідно до ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Згідно з частиною статті 160 КАС України, у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.
Відповідно до вимог пункту 2 частини 1 статті 170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження у справі.
Відмова у відкритті провадження у справі у цьому разі можлива за умови, що рішення, яке набрало законної сили, ухвалено за результатами розгляду тотожного позову тому, що поданий до суду, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів.
Згідно з правовою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 11.04.2018 у справі № 11-257заі18, тотожними визнаються позови, в яких збігаються сторони, предмет і підстава, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників адміністративного процесу, вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.
Отже, достатньою та необхідною правовою підставою для відмови у відкритті провадження у справі на підставі пункту 2 частини 1 статті 170 КАС України є одночасна сукупність наступних умов: тотожність спору (підстави, предмет позову та сторони співпадають); наявність постанови чи ухвали, якими завершено розгляд справи; набрання судовим рішенням в іншій справі законної сили.
Колегією суддів встановлено, що позивачка 01.12.2023 зверталась до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом  до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, в якому просила суд: 
- визнати протиправною бездіяльність  Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо неналежного розгляду її звернення від 23.10.2023, поданого через Урядовий контактний центр, реєстраційний №ФИ-16301051, з урахуванням ст.ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини (справа Karnaushenko v. Ukraine, no 23853/02, 30 november 2006, Muta v. Ukraine, no 37246/06, 31 July 2012, Chernaya v. Ukraine (dec.) Сommittee, no 1661/08, 15 December 2016);
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невжиття відповідних заходів реагування за обставинами, викладеними у зверненні від 23.10.2023, поданого через Урядовий контактний центр, реєстраційний №ФИ-16301051, з урахуванням ст.ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини (справа Karnaushenko v. Ukraine, no 23853/02, 30 november 2006, Muta v. Ukraine, no 37246/06, 31 July 2012, Chernaya v. Ukraine (dec.) Committee, no 1661/08, 15 December 2016);
- зобов`язати ГУПФ повторно розглянути звернення ОСОБА_1 , реєстраційний №ФИ-16301051 від 23.10.2023, вжити заходів реагування з урахуванням обставин, встановлених судом, та подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 02.02.2024 позов залишено без задоволення.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 20.05.2024 рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 02.02.2024 скасовано.
Прийнято постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо неналежного розгляду звернення /заяви/ ОСОБА_1 від 23.10.2023, поданого через Урядовий контактний центр, реєстраційний № ФИ-16301051.
Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Полтавській області повторно розглянути звернення /заяву/ ОСОБА_1 , реєстраційний № ФИ-16301051 від 23.10.2023, подане через Урядовий контактний центр.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Постанова Другого апеляційного адміністративного суду від 20.05.2024 набрала законної сили.
Як вбачається із заяви ОСОБА_2 від 22.05.2024, остання повідомила  Головне управління Національної поліції в Полтавській області про ухвалення Другим апеляційним адміністративним судом постанови від 20.05.2024 по справі №440/17773/23 та просила забезпечити її виконання.  Також вимагала ініціювати притягнення до відповідальності винних працівників ГУНП в Полтавській області у зв`язку із порушеннями ЗУ "Про звернення громадян", що підтверджуються постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 20.05.2024 по справі № №440/17773/23 (а.с. 22, т. 1).
При цьому, позивачка у своїй позовній заяві та в своїх позовних вимогах безпосередньо зазначає, що передумовою виникнення даного позову, зокрема, є протиправне, як на її думку, невиконання відповідачем постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 20.05.2024 у справі №440/17773/23 в частині щодо зобов`язання розглянути звернення ОСОБА_1 , реєстраційний №ФИ-16301051 від 23.10.2023.
Відповідно до статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
За змістом частини 1 статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, за її межами.
Виконання судового рішення може відбуватися у добровільному та примусовому порядку, а судовий контроль за виконанням рішення суду здійснює суд, що його ухвалив.
За приписами статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.
Відповідно до частини першої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Частиною першою статті 383 КАС України визначено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень-відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Аналіз зазначених норм свідчить, про те що є наступні види судового контролю за виконанням судового рішення, такі як зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу (ст. 382 КАС України) та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (ст. 383 КАС України).
Таким чином, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.
Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 806/2143/15 (адміністративне провадження № К/9901/5159/18) звертав увагу, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.
Крім того, Верховний Суд зазначив, що наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС (ст. 382 КАС України), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.
З огляду на вищенаведене, якщо особа вважає, що рішення суду виконано не в повному обсязі, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.
Суд першої інстанції, відмовляючи у відкритті провадження у справі, виходив з того, що спірні правовідносини фактично виникли у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 20.05.2024 у справі №440/17773/23, якою зобов`язано Головне управління Національної поліції в Полтавській області повторно розглянути звернення /заяву/ ОСОБА_1 , реєстраційний № ФИ-16301051 від 23.10.2023, подане через Урядовий контактний центр. При цьому позивачка у цьому позові просить зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , реєстраційний № ФИ-17305042 від 22.05.2024 та вжити заходів реагування з урахуванням обставин, встановлених судом та вказаних обставин у позовній заяві та доказів у додатках.
Дослідивши зміст позовної заяви, судом встановлено, що вимоги позивачки фактично спрямовані на виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 20.05.2024.
З огляду на викладене, обґрунтованими є висновки суду першої інстанції про те, що вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені)  на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.
Як правомірно враховано судом першої інстанції, у разі наявності у позивача переконання, що рішенням, дією або бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушені його права, свободи чи інтереси, таке порушене право підлягає захисту шляхом звернення позивача до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто, в порядку судового контролю за виконанням рішення суду у справі №440/17773/23), а не шляхом пред`явлення нового позову.
Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом  окремого судового провадження щодо повторного розгляду питань, відносно яких вже прийнято судове рішення.
Колегія суддів зазначає, що обраний позивачкою у цій справі спосіб захисту шляхом визнання протиправною бездіяльність відповідача по суті є способом виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 20.05.2024 у справі №440/17773/23.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що в даному випадку наявне рішення суду, що набрало законної сили, якими вирішено спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, через що наявні правові підстави для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до п.2 ч.1 ст. 170 КАС України.
Крім того, колегія суддів зазначає, що наявність у позовній заяві додаткових позовних вимог щодо притягнення до відповідальності працівників ГУНП в Полтавській області на правову оцінку не впливає та не змінює суті спірних правовідносин.
Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 23.07.2024 року у справі №560/608/24.
За викладених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у даній справі.
Доводи апеляційної скарги про те, що змінились обставини у справі, висновків суду не спростовують.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права, а тому оскаржуване судове рішення слід залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 229, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 01.07.2024 по справі № 440/7543/24  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		Л.В. Курило	
Судді	   	Л.В. Мельнікова    А.О. Бегунц   	
Повний текст постанови складено  26.08.2024 року