КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
апеляційне провадження №22-ц/824/8213/2024
справа №752/24412/23

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2024 року                                                                                   м.Київ
 
 Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
судді-доповідача       Поліщук Н.В.
суддів                         Мережко М.В., Соколової В.В.
за участю секретаря судового засідання Крисіної В.О.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою адвоката Лященко Аліни Михайлівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 15 січня 2024 року, постановлену під головуванням судді  Мазура Ю.Ю.,
у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Агентство по рефінансуванню житлових кредитів» про стягнення невиплаченої заробітної плати згідно контракту та інших належних сум при звільненні, -
 
ВСТАНОВИВ:
У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про стягнення невиплаченої заробітної плати згідно контракту та інших належних сум при звільненні.
Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 22 листопада 2023 року відкрито провадження у справі.
22 грудня 2023 року ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову, у якій просить суд заборонити державним реєстраторам будь-яких органів (місцевого самоврядування, виконавчих комітетів, місцевих державних адміністрацій, акредитованих підприємств Міністерства юстиції України), а також нотаріусам, та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, іншим суб`єктам державної реєстрації в розумінні Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», які мають відповідні повноваження щодо внесення будь-яких відомостей та/або змін з будь-яких питань до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, приймати рішення про державну реєстрацію змін, здійснювати державну реєстрацію змін, здійснювати та (або) проводити реєстраційні дії та вносити до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідні записи, що стосуються припинення (в тому числі ліквідації) юридичної особи - Приватного акціонерного товариства «Агентство по рефінансуванню житлових кредитів» до розгляду справи по суті;
накласти арешт на грошові кошти Приватного акціонерного товариства «Агентство по рефінансуванню житлових кредитів», які знаходяться на банківському рахунку НОМЕР_1 в АТ «Ощадбанк» в межах ціни позову, а саме 4677456,33 грн до розгляду справи по суті.
Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 15 січня 2024 року у задоволенні заяви відмовлено.
Не погодившись з постановленою ухвалою, адвокатом Лященко А.М., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на необґрунтованість та незаконність оскаржуваної ухвали.
Вказує, що ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з позовними вимогами щодо стягнення частини заробітної плати за липень 2023 року, компенсації за невикористані дні відпустки, вихідної допомоги при звільненні, середнього заробітку за весь час затримки при звільненні по день фактичного розрахунку.
Зазначає, що ОСОБА_1 31 липня 2023 року звільнено з посади Голови Правління ПрАТ «АРЖК» та видано розрахунковий лист при звільненні щодо розміру нарахованих та виплачених сум при звільненні. За змістом розрахункового листа ОСОБА_1 нібито було виплачено грошові кошти у сумі 1 715 867,85 грн.
Зауважує, що ОСОБА_1 не погоджується з розрахованими при звільненні сумами до виплати, оскільки оклад, розмір заборгованості та інші складові розрахунку при звільненні (компенсація за невикористані дні відпустки та вихідна допомога при звільненні) у відповідності до умов трудового договору (контракту) розраховані не вірно.
Вказує, що з розрахунку, наданого ОСОБА_1 , останньому нараховано заробітну плату у розмірі 161 040,00 грн. Відповідно до умов трудового договору (контракту) розмір заробітної плати становить 402 000,00 грн. Враховуючи, що в липні ОСОБА_1 було виплачено 61 731,99 грн, відтак заборгованість за липень 2023 року перед позивачем становить 325 314,29 грн.
У відповідності до того ж виданого ОСОБА_1 розрахунку кількість днів невикористаної відпустки становить 117 днів, відтак сума компенсації за невикористані дні відпустки становить 1 538 142,04 грн.
У відповідності до пункту 1 частини 1 статті 40 КЗпП при звільненні ОСОБА_1 належить до виплати вихідна допомога, яка становить 402 000,00 грн.
В свою чергу, середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні по дань фактичного розрахунку за 6 місяців у відповідності до статті 117 КЗпП становить 2 412 000,00 грн.
Загальний розмір заборгованості становить 4 677 456,33 грн (ціна позову).
Зазначає, що позивачем у заяві про забезпечення позову зазначені ризики, які свідчать про неможливість виконати рішення суду за умови невжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони вчинення реєстраційних дій щодо припинення юридичної особи відповідача.
Зокрема, позивачем отримано повідомлення ПрАТ "АРЖК" вих.№149/10-1 від 27 жовтня 2023 року, в якому відповідач повідомляє всіх акціонерів ПрАТ "АРЖК", в тому числі ОСОБА_1 про те, що Комітетом з питань нагляду та регулювання діяльності ринків небанківських фінансових послуг Національного банку України прийняте рішення від 02 червня 2023 року №21/1017-рк "Про відкликання (анулювання) ліцензії на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів) та виключення відомостей про ПрАТ "АРЖК" з Державного реєстру фінансових установ. Наведене свідчить про те, що шанс на отримання заробітної плати, компенсації за невикористані дні відпустки, вихідну допомогу у разі задоволення позовних вимог ОСОБА_1 стане малоймовірним та буде не можливо виконати рішення суду.
Вказує, що заборона вчинення реєстраційних дій є одним із визначених законом способів забезпечення позову, який передбачений зокрема Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань».
Зазначає, що загальна сума заборгованості становить 4 677 456,33 грн, більше 698 мінімальних заробітних плат (станом на 12 грудня 2023 року) або 1 806 прожиткових мінімумів доходів громадян (станом на 12 грудня 2023 року). Таким чином, дана сума коштів є значною не тільки для позивача, а й для пересічного громадянина.
Звертає увагу, що у заяві про вжиття заходів забезпечення позову скаржником зазначено ризики, які свідчать про неможливість виконати рішення суду за умови невжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони вчинення реєстраційних дій щодо припинення юридичної особи відповідача, а саме:
-          відповідач перебуває у процесі припинення з травня 2023 року;
-          припинення ПрАТ "АРЖК" відбувається шляхом ліквідації без правонаступників;
-          ПрАТ "АРЖК" не проводить господарської діяльності;
-          ПрАТ "АРЖК" провело інвентаризацію майна Товариства для подальшого продажу цього майна через аукціон "СЕТАМ";
-          Добровільна ліквідація передбачає собою прийняття відповідного рішення засновниками та внесення відповідних змін до реєстру, що призводить до ймовірного можливого нехтування майновими правами кредитора ОСОБА_1 по невиплаченій заробітній платі інших невиплачених сум та можливе припинення ПрАТ так і не виплативши заробітну плату у повному обсязі.
Накладення арешту на банківський рахунок відповідача в AT «Ощадбанк» є необхідним і відповідає критерію співмірності, спір про право існує (вище зазначено та подані відповідні докази), враховуючи перебування підприємства в стані припинення (добровільної ліквідації).
Мотивуючи наведеним, просить суд ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 15 січня 2024 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким вимоги заяви задовольнити.
13 березня 2024 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив адвоката Гутнік І.В., яка діє в інтересах ПрАТ "Агентство по рефінансуванню житлових кредитів", на апеляційну скаргу.
Зазначає, що в порушення вимог статей 356, 367 ЦПК України апеляційна скарга не містить жодних мотивованих доводів, які б спростовували висновки суду щодо відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову; не обґрунтовано в чому саме полягає порушення норм матеріального та процесуального права судом; не наведено межі перевірки законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення суду в цій частині. Зазначає, що фактично доводи апеляційної скарги зводяться до не згоди із ухваленим судовим рішенням.
Зазначає, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Разом з тим, заявником при подачі заяви про вжиття заходів забезпечення позову не дотримано умови співмірності заяви про забезпечення позову, не обґрунтовано належним чином необхідності накладення арешту на грошові кошти відповідача або заборони вчиняти певні дії, не наведено будь-яких доказів наявності фактичних обставин чи причин для вжиття заходів забезпечення позову.
Згідно частини 1 статті 136 Закону України "Про акціонерні товариства" внесенню запису про припинення акціонерного товариства шляхом ліквідації передує розподіл майна товариства, що ліквідується, відповідно до статті 137 цього Закону у другу чергу задовольняються вимоги працівників, пов`язані з трудовими відносинами.
Звертає увагу, що спосіб забезпечення позову, про який заявляє позивач, не перебуває у безпосередньому зв`язку із трудовим спором, та призведе до невиправданого обмеження прав товариства.
Стверджує, що саме по собі перебування Товариства у стані ліквідації не є перешкодою в задоволенні майнових інтересів позивача.
Зазначивши про необхідність у накладенні арешту на грошові кошти, позивач не наводить будь-яких релевантних доказів, що грошові кошти можуть зникнути або зменшитись у розмірі, що у свою чергу нібито унеможливить в подальшому виконання рішення.
Мотивуючи наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.
В судовому засіданні адвокат Сиротюк Р.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , доводи апеляційної скарги підтримав, просив суд її задовольнити.
Представник ПрАТ "Агентство по рефінансуванню житлових кредитів" Залізняк І.І. проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив відмовити у її задоволенні.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відмовивши у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову, суд першої інстанції зробив висновок про неспівмірність вимог заяви про забезпечення позову із вимогами позовної заяви.
Згідно із частинами 1, 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до частини 1 статті 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно частини 3 статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
У відповідності до роз`яснення Пленуму Верховного Суду України які викладені в п.4 постанови №9 від 22.12.2006 року із послідуючими змінами "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.
При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог представника позивача щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності прав чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.
Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.
З матеріалів справи установлено, що в провадженні Голосіївського районного суду міста Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ "Агентство по рефінансуванню житлових кредитів" про стягнення невиплаченої заробітної плати згідно контракту та інших належних сум при звільненні.
Із змісту позовної заяви установлено, що підставою для звернення до суду із цим позовом стала наявність невиплачених позивачу при звільненні коштів у розмірі 4 677 456,33 гривень.
Звертаючись до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову, позивач обґрунтовує її тим, що перебування відповідача на стадії ліквідації (і подальша ліквідація) без правонаступників може утруднити (унеможливить) виконання рішення суду у випадку задоволення позову.
Викладення в позовній заяві обставин справи, на яких наполягає позивач, за відсутності в належний спосіб поданих доказів, якими позивач доводить необхідність забезпечення позову, не дає суду підстав уважати доведеними обставини, що свідчать про можливість та необхідність вжиття заходів забезпечення позову, на яких наполягає позивач.
Заборона державним реєстраторам будь-яких органів, а також нотаріусам щодо внесення будь-яких відомостей та/або змін з будь-яких питань до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, приймати рішення про державну реєстрацію змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що стосуються припинення (в тому числі ліквідації) юридичної особи - ПАТ "Агентство по рефінансуванню житлових кредитів" до розгляду справи по суті (набрання законної сили рішення по вказаній справі) не є співмірним заходом з позовними вимогами, оскільки позивач в межах вказаної справи рішення уповноважених органів управління товариством про його ліквідацію не оскаржує.
Доводи апеляційної скарги в частині неможливості виконання рішення у разі задоволення позовних вимог є непереконливими, оскільки  статтею 137 Закону України "Про акціонерні товариства" унормовано розподіл майна акціонерного товариства, що ліквідується, між кредиторами та акціонерами та визначено, що у разі ліквідації платоспроможного акціонерного товариства, зокрема, задовольняються у другу чергу вимоги працівників, пов`язані з трудовими відносинами.
Зазначені положення дозволяють зробити висновок, що перебування юридичної особи у стані ліквідації не є перешкодою у задоволенні відповідачем майнових вимог позивача щодо стягнення заробітної плати у разі ухвалення відповідного рішення.
Окрім цього, колегія суддів уважає, що спосіб забезпечення позову, про який просить скаржник не перебуває у безпосередньому зв`язку із спором, що розглядається, та призведе до невиправданого обмеження прав юридичної особи.
За установлених обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та не убачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали.
Відповідно до статті 375 ЦПК України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд -
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу адвоката Лященко Аліни Михайлівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
 
Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 15 січня 2024 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.
 
Повну постанову складено  04 липня  2024 року.

Суддя-доповідач                                                      Н.В. Поліщук

Судді                                                                         М.В. Мережко

В.В. Соколова