ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
11 липня 2024 року           справа №360/167/24 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Гаврищук Т.Г., суддів: Блохіна А.А., Компанієць І.Д., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Київській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2024 р. у справі № 360/167/24 (головуючий І інстанції Петросян К.Є.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,-
                                                          УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання протиправною бездіяльність щодо відмови нарахувати та виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 13.12.2023р. до дати фактичного розрахунку - 13.01.2024р. у сумі 28114,52 грн; зобов`язати нарахувати та виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 13.12.2023р. до дати фактичного розрахунку - 13.01.2024р., в сумі 28114,52 грн..
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2024 р. позов задоволено частково. Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Київській області на користь позивача середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 13.12.2023р. по 12.01.2024р. у розмірі 28 114,52 грн (двадцять вісім тисяч сто чотирнадцять гривень 52 коп). У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з таким рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених вимог та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Відповідач вважає, що судом першої інстанції не було враховано, що ГУНП в Київській області є бюджетною установою та цілком залежить від виділених асигнувань розпорядником бюджетних коштів вищого рівня, а всі виплати, що були здійснені позивачу після дня звільнення, відбулися лише після надходження асигнувань.
Відповідно до ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.
Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзив на апеляційну скаргу, дійшов висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивач проходив службу в підрозділах Національної поліції України з 07.11.2015р.. Наказом ГУНП в Київській області від 11.12.2023р. № 284 о/с, капітана поліції ОСОБА_1 , інспектора сектору реагування патрульної поліції відділу поліцейської діяльності № 1 Броварського районного управління поліції, звільнено зі служби в поліції за пунктом 2 (за станом здоров`я (через хворобу)) частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», з 12.12.2023, встановивши премію за грудень 2023 року у розмірі 213,618 відсотка. Станом на день звільнення вислуга років для виплати надбавки за стаж служби складає 25 років 11 місяців 25 днів; час навчання – не має; стаж служби для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції – 25 років 11 місяців 25 днів; вислуга років на пільгових умовах – 09 років 09 місяців 01 день; усього вислуга років складає 35 років08 місяців 26 днів. Кількість невикористаних днів щорічної відпустки за 2022 рік – 45. Кількість невикористаних днів щорічної відпустки за 2023 рік – 41.
13.01.2023р. на картковий рахунок позивача від відповідача надійшли грошові кошти в сумі 340 576,31 грн. з коментарем «грошове забезпечення – вихідна допомога»; 3 812,90 грн. з коментарем «заробітна плата»; 78 105,41 грн. з коментарем «заробітна плата».
15.01.2024р. представником позивача на адресу відповідача направлено адвокатський запит за №12 з проханням надати детальний розрахунок нарахування позивачу грошових коштів 13.01.2024р. у сумі 340576,31 грн., 3812,90 грн., 78105,41 грн., з зазначенням підстав та посиланням на нормативно-правові акти, а також нарахування та виплати середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, а саме з 13.12.2023р. по 13.01.2024р. у відповідності до вимог статті 117 КЗпП України.
Листом ГУНП в Київській області від 25.01.2024р. № 29/К-11аз позивача повідомлено, що у січні 2024 року, крім грошової компенсації поліцейським за найм житла були нараховані наступні виплати:
- одноразова грошова допомога при звільненні, передбачена статтею 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та пунктом 10 постанови КМУ від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей», у розмірі 50% місячного грошового забезпечення, визначеного ОСОБА_1 наказами Головного управління від 11.12.2023 №284 о/с в частині, що стосується звільнення ОСОБА_1 , стаж служби в поліції – 25 років 11 місяців 25 днів) в розмірі 345 762,75 грн, яку після утримання обов`язкових податків та зборів було виплачено в розмірі 340 576,31 грн шляхом зарахування коштів на особистий картковий рахунок, відкритий в АТ КБ «Приватбанк»;
- додаткова винагорода, передбачена постановою КМУ від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період проходження служби з 01 по 12 грудня 2023 року на підставі наказу Головного управління від 05.01.2024 № 18 в розмірі 3 870,96 грн, яку після утримання обов`язкових податків та зборів було виплачено в розмірі 3 812,90 грн;
- грошова компенсація за 34 доби не використаних днів щорічної відпустки за 2022 рік та за 41 невикористаний день щорічної відпустки за 2023 рік в загальному розмірі 79 294,84 грн (41 491,49 грн за 2022 рік та 37 803,35 грн за 2023 рік), яку після обов`язкових податків та зборів було виплачено в розмірі 78 105,41 грн..
Наведені обставини сторонами не оспорюються.
Спірним у цій справі є стягнення на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 13.12.2023р. по 12.01.2024р. в сумі 28 114,52 грн..
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Згідно статті 3 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.
Частиною першою статті 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.
Згідно із частиною першою статті 117 КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.
Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку про те, що статтею 116 КЗпП України на підприємство, установу, організацію покладено обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. Невиконання цього обов`язку спричиняє наслідки, передбачені статтею 117 КЗпП України.
У постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 755/12623/19 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що стягнення з роботодавця (власника або уповноваженого ним органу підприємства, установи, організації) середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, за весь час затримки по день фактичного розрахунку) за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, який нараховується у розмірі середнього заробітку і спрямований на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій).
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивача звільнено зі служби 12.12.2023р., а остаточний розрахунок проведено тільки 13.01.2024р..
Відтак, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції щодо наявності у позивача права на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку у відповідності до вимог статтей 116 та 117 КЗпП України.
Механізм обчислення середньої заробітної плати визначений Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (далі - Порядок № 100).
Згідно довідки ГУНП в Київській області від 29.02.2024 р. за № 110, позивачу у жовтні та листопаді 2023 року нараховано грошове забезпечення в сумі 55 332,04 грн – по 27 661,02 грн за кожен місяць: посадовий оклад – 2400,00 грн, оклад за спеціальним званням – 1800,00 грн, надбавка за стаж служби в поліції – 2100,00 грн, надбавка за специфічні умови проходження служби – 2520,00 грн, премія – 18 841,02 грн. Відпрацьованих календарних днів за жовтень та листопад 2023 року – 61. Середньоденне грошове забезпечення становить –906,92 грн (55 332,04/61 календарних днів).
Період нарахування середнього грошового забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні становить з 13.12.2023р. по 12.01.2024р. та складає 31 календарних днів.
Таким чином, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за вказаний період становить 28 114,52 грн. (31х906,92).
У постановах від 28 червня 2023 року у справі № 560/11489/22, від 30 листопада 2023 року у справі № 380/19103/22, від 29 січня 2024 року у справі №560/9586/22, від 22 лютого 2024 року у справі № 560/831/23 і від 29 лютого 2024 року у справі № 460/42448/22 Верховний Суд зазначив, що до спірних правовідносин, які виникли після 19 липня 2022 року та регулюються вже чинною редакцією статті 117 КЗпП України (яка передбачає обмеження виплати шістьма місяцями), застосовувати практику, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі №761/9584/15 недоречно, адже вона була сформована за попереднього нормативного регулювання спірних правовідносин.
Відтак, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції щодо відсутності правових підстав для застосування критеріїв зменшення розміру відшкодування, визначеного відповідно до статті 117 КЗпП України за спірний період.
За таких обставин, судом першої інстанції правомірно було стягнуто на користь позивача середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 13.12.2023р. по 12.01.2024р. у розмірі 28 114,52 грн..
Доводи апеляційної скарги про те, що ГУНП в Київській області є бюджетною установою та цілком залежить від виділених асигнувань розпорядником бюджетних коштів вищого рівня, а всі виплати, що були здійснені позивачу після дня звільнення, відбулися лише після надходження асигнувань, колегією суддів не прийнято до уваги, оскільки наведене не звільняє від відповідальності, встановленої статтею 117 КЗпП України.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Судова колегія дійшла висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
                                                              ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Київській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2024 р. у справі №360/167/24 - залишити без задоволення.
Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2024р. у справі №360/167/24 - залишити без змін.
Постанова у повному обсязі складена 11 липня 2024 року.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 11 липня  2024 року та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя:                                                                                                   Т.Г. Гаврищук

Судді:                                                                                                                          А.А. Блохін

                                                                                                                                    І.Д. Компанієць