Номер провадження: 33/813/1436/24
Номер справи місцевого суду: 523/12229/23 
Головуючий у першій інстанції Шкуренков М.В. 
Доповідач Сєвєрова Є. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2024 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді Сєвєрової Є.С.,
за участю секретаря Малюти Ю.С., 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Суворовського районного суду м.Одеси від 13 березня 2024 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,
встановив:
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №506914, 11.07.2023 о 22 годині 52 хвилин, водій ОСОБА_1 , керував автомобілем марки «Фольксваген» держномер НОМЕР_1 по вулиці 1а Пересипська в місті Одесі, біля будинку 19 з ознаками наркотичного сп`яніння (неприродня блідість обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. Все вищевикладене було зафіксовано на відеореєстратор нагрудної камери поліцейського. Таким чином, ОСОБА_1 порушені вимоги п.2.5 «Правил дорожнього руху», за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
Постановою Суворовського районного суду м.Одеси від 13 березня 2024 року в задоволенні клопотання захисту про призначення почеркознавчої експертизи відмовлено. Притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 гривень та позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів, строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 гривень.
Не погодившись з постановою суду, 29 квітня 2024 року засобами поштового зв`язку  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на її незаконність, просить суд поновити строк на апеляційне оскарження постанови, скасувати її та провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. 
Обґрунтовуючи поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження, ОСОБА_1 посилається на те, що про існування оскаржуваної постанови суду він дізнався лише 25 квітня 2024 року, що підтверджується розпискою, наявною у матеріалах справи, у зв`язку із чим, він не міг реалізувати своє право на апеляційне оскарження постанови в строки, передбачені КУпАП. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №506914 не зазначено чи застосовувалися засоби технічних засобів відеозапису, не зазначено його марку, серію та номер, а отже даний доказ не може вважатись належним та допустимим. Також посилається на те, клопотання про визнання доказу недопустимим, а саме: відеозаписів на 2-х компакт дисках під час судового засідання, яке відбулося 03.11.2023 задоволено, та не досліджувалося в судовому засіданні взагалі. 
Крім того, в протоколі зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від проведення огляду, що не відповідає дійсності, оскільки останній не заперечував проти проходження відповідної процедури, однак службовими особами патрульної поліції було проігноровано вимоги ОСОБА_1 , у зв`язку із чим він був вимушений звернутися до національної поліції за номером «102» з відповідними скаргами на дії службових осіб патрульної поліції, що підтверджується листом від 21.07.2023 №5/1-59-аз.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції, ОСОБА_1  та його захисник - адвокат Гриценко В.Є. доводи апеляційної скарги підтримали в повному обсязі та просили закрити провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Щодо клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.
Так, статтею 294 КУпАП передбачено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст. 7 та ч.1 ст. 287 цього Кодексу.
Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Пропущений особою строк на апеляційне оскарження поновляється судом лише за наявності належним чином мотивованого клопотання, у якому повинні бути викладені обставини, що слугували поважними причинами пропуску такого строку, а також обґрунтування того, в чому саме полягає поважність причин пропуску цього строку та яким саме чином такі обставини могли завадити особі оскаржити постанову суду в передбачений законом строк.
В матеріалах справи відсутні докази направлення оскаржуваної постанови від 13 березня 2024 року ОСОБА_1 або її отримання останнім.
З апеляційною скаргою ОСОБА_1 звернувся 29 квітня 2024 року засобами поштового зв`язку, що підтверджується відомостями на поштовому конверті.
За таких обставин, ОСОБА_1 був позбавлений можливості своєчасно подати апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції, а тому клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню.
Заслухавши суддю доповідача, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а постанова суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
За змістом п.2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Виконання даного пункту Правил дорожнього руху є обов`язком водія, а не його правом, за відмову від виконання якого передбачена адміністративна відповідальність, незалежно від того водій перебував у стані сп`яніння чи ні.
Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №506914 від 11.07.2023 (а.с.2);
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння (а.с. 3);
- відеозаписами, які містяться на 2-х DVD+R дисках з посиланням на серію протоколу № ААД 506914 (а.с. 4);
Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають обставинам справи, наявним доказам та вимогам ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП.
Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.
За змістом ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
При цьому, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ст.251 КУпАП).
Відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є самостійною підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.
У доводах апеляційної скарги зазначено, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №506914 не зазначено чи застосовувалися технічні засоби відеозапису, не зазначено його марку, серію та номер, а отже даний доказ не може вважатись належним та допустимим. Також у судовому засіданні апеляційного суду адвокат Гриценко В.Є. заявив клопотання відеозаписів недопустимими.
Проте клопотання про визнання відеозаписів недопустимими задоволенню не підлягаю, а вищезазначені доводи скаржника апеляційний суд відхиляє, з огляду на наступне.
До матеріалів справи додані 2 компакт-диски DVD+R на яких міститься посилання на серію протоколу про адміністративне правопорушення AAD 506914. 
З першого диску вбачається, що відеозапис поділений на 5 уривків, які між собою є цілісні. Зазначені відеозаписи мають ідентифікуючі ознаки, а саме: з посиланням на № 01647-001647 та з відображенням дати фіксації та часу місця події.
З другого диску вбачається, що відеозапис є цілісний та фіксування події здійснюється на портативний реєстратор № 470629, з відображенням дати фіксації та часу. Крім того, з відеозаписів видно, що під час розмови, працівник поліції повідомив ОСОБА_1 про здійснення відеофіксації обставин правопорушення на камеру з посиланням на номер № 470629, а тому в розумінні вимог ч. 1 ст. 251 КУпАП зазначені диски/електронні носії із відеозаписами є джерелом доказу.
Отже, виходячи з вищевикладеного, апеляційний суд визнає відеозаписи, які приєднані до матеріалів адміністративної справи відносно ОСОБА_1 та які були повторно досліджені в ході апеляційного розгляду справи:
- достовірними, оскільки вони узгоджуються з протоколом про адміністративне правопорушення з урахуванням всіх обставин справи;
- допустимими, оскільки вони отримані та досліджені в законний спосіб;
- належними, оскільки вони стосуються подій, що сталися 11.07.2023 та інкримінуються ОСОБА_1 .
Посилання скаржника на те, що клопотання про визнання недопустимим відеозаписів на 2-х компакт дисках було задоволено під час судового засідання, яке відбулося 03.11.2023, та в судовому засіданні взагалі не досліджувалося, апеляційний суд вважає необґрунтованими, зважаючи на те, що матеріалами справи зазначене не підтверджується, з постанови місцевого суду від 03 листопада 2023 року, вбачається, що суд вирішував питання тільки щодо клопотання про призначення почеркознавчої експертизи. Задовольняючи зазначене клопотання, суд виходив з того, що у ОСОБА_1 є сумніви щодо підпису проставленого у направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, причому оцінки зазначеним вище відеозаписам не надавав. Крім того, в матеріалах справи також відсутні відомості щодо винесення протокольної ухвали щодо визнання відеозаписів недопустимими, а тому зазначені доводи не заслуговують на увагу.
Щодо доводів ОСОБА_1 , що в протоколі зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від проведення огляду, що не відповідає дійсності, оскільки останній не заперечував проти проходження відповідної процедури, однак службовими особами патрульної поліції було проігноровано вимоги ОСОБА_1 , у зв`язку із чим, він був вимушений звернутися до національної поліції за номером «102» з відповідними скаргами на дії службових осіб патрульної поліції, що підтверджується листом від 21.07.2023 №5/1-59-аз, апеляційний суд зазначає наступне.
З відеозаписів, які долучені до протоколу адміністративного правопорушення та дослідженні апеляційним судом, видно, що після встановлення особи водія - ОСОБА_1 , працівники поліції запідозрили у останнього ознаки наркотичного сп`яніння, оскільки поведінка не відповідала обстановці. ОСОБА_1 зазначав, що дії патрульних не відповідають закону та подзвонив на гарячу лінію Національної поліції з метою виклику другого екіпажу патрульних, патрульні, які були на місці зупинки ОСОБА_1 зазначили, що це може бути дуже довго та на спростування того, що ОСОБА_1 не знаходиться в стані наркотичного сп`яннія він повинен пройти огляд в медичному закладі.
На багаторазові пропозиції працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі не реагував та зазначав, що буде чекати другий патрульний екіпаж, в свою чергу, працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 , що така його поведінка буде розцінена як відмова від проходження медичного огляду (диск 2, 23:16:18 - 23:16:21), на що останній не реагував. 
Отже, зазначена поведінка ОСОБА_1 , свідчить про свідоме небажання та ухилення останнього від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, а тому розцінюється як свідома відмова від проходження огляду.
Апеляційний суд зауважує, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази неправомірності або незаконності дій працівників поліції, а тому зазначені доводи є неспроможними.
Жодних інших доводів на спростування висновків суду, апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить. 
Таким чином, постанова судді місцевого суду відповідає вимогам закону, істотних порушень норм матеріального чи процесуального права, які були б підставою для зміни чи скасування судового рішення не встановлено.
Переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції і були підставами для скасування постанови та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, при розгляді апеляційної скарги не встановлено.
Враховуючи викладене, судом першої інстанції прийнято законне рішення, підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.
Відповідно п.1 ч.8 ст.294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
Керуючись ст.ст. 7, 294 КУпАП, апеляційний суд
постановив:
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Суворовського районного суду м.Одеси від 13 березня 2024 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення
Постанову Суворовського районного суду м.Одеси від 13 березня 2024 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя 
Одеського апеляційного суду                                         Є.С. Сєвєрова