ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2024 року	Львів	Справа № 380/920/24 пров. № А/857/10250/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача:                                        Гінди О.М.,
суддів:                                                            Качмара В.Я., Ніколіна В.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 березня 2024 року у справі № 460/26139/23 (головуючий суддя: Ланкевич А.З., місце ухвалення – м. Львів, дата складання повного тексту 03.04.2024) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, 
встановив:
ОСОБА_1 , 15.01.2024 звернулася до суду з позовом, в якій просить:
визнати протиправними дії відповідача щодо призначення з 12.07.2023 пенсії у зв`язку з втратою годувальника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі, меншому ніж 50% пенсії за віком годувальника, яку він отримував на день смерті;
зобов`язати відповідача призначити позивачці пенсію по втраті годувальника відповідно до ст. 37 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 50% пенсії померлого годувальника, яку він отримував на момент смерті, тобто з пенсії у розмірі 14682,05 грн;
зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити з 12.07.2023 по день фактичного виконання рішення суду недоплачений розмір пенсії по втраті годувальника за мінусом виплачених сум, які виплачувались у розмірі менше 50% пенсії за віком померлого годувальника.
В обґрунтування позову посилається на те, що перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримує пенсію у зв`язку з втратою годувальника ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 12.07.2023 року по 30.11.2025 року відповідно до ст. 36 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 
Зазначила, що 01.12.2023 позивачка звернулася до відповідача із заявою про перерахунок розміру пенсії, оскільки відповідач при розрахунку пенсії у зв`язку з втратою годувальника не взяв до уваги розмір пенсії її чоловіка  понад 14000,00 грн, яку він отримував станом на липень 2023 року, натомість визначив загальний розмір пенсії по втраті годувальника в сумі 2520,00 грн. Листом від 21.12.2023 Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області відмовило позивачці у такому перерахунку та повідомило, що нарахування та виплата пенсії у зв`язку з втратою годувальника здійснюється відповідно до норм чинного законодавства. Вважаючи у зв`язку із цим свої конституційні права та гарантії на належний соціальний захист порушеними та такими, що потребують захисту, позивачка звернулася до суду з цим позовом. Просила позов задовольнити повністю.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 29 березня 2024 року позов задоволено повністю. 
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо нездійснення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 у зв`язку з втратою годувальника на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за батька ОСОБА_2 (помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ), у розмірі 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, яку він отримував на день смерті (14682,05 грн).
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії у зв`язку з втратою годувальника на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за батька ОСОБА_2 (помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ), у розмірі 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, яку він отримував на день смерті (14682,05 грн), з 12.07.2023 року, з урахуванням виплачених сум.
Не погодившись із цим рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 березня 2024 року скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити повністю.
Апеляційна скарга мотивована тим, що з 12.07.2023 загальний розмір пенсії за віком померлого годувальника, розрахований відповідно до Закону № 1058 складає 3842,74 грн, а саме: 3800,88 грн основний розмір пенсії за віком померлого годувальника (10226,49 грн середньомісячний заробіток х 0,37167 – коефіцієнт страхового стажу); 41,86 грн - доплата за понаднормативний стаж (2093,00 грн. х 2%). Оскільки пенсія у зв`язку з втратою годувальника відповідно до частини 1 ст. 37 Закону № 1058 призначається в розмірі 50 відсотків загального розміру пенсії за віком годувальника, то розмір пенсійної виплати ОСОБА_1 у зв`язку з втратою годувальника на дитину ОСОБА_3 з 12.07.2023 становить 2520,00 грн, а саме: 1921,37 грн - розмір пенсії по втраті годувальника (3842,74 грн. х 50%); 171,63 грн. доплата до прожиткового мінімуму до 2093,00 грн; 207,00 грн - доплата до 2300,00 грн; 220,00 грн - доплата до 2520,00 грн. На підставі викладеного апелянт вважає, що пенсія ОСОБА_1 у зв`язку з втратою годувальника на дитину ОСОБА_3 призначена та виплачується згідно норм чинного законодавства.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких мотивів.
Судом першої інстанції встановлено, що позивачка ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримує пенсію у зв`язку з втратою годувальника на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за батька ОСОБА_2 (помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ), з 12.07.2023 року по 30.11.2025 року відповідно до ст. 36 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Вважаючи, що відповідачем безпідставно проведено повторний розрахунок пенсії померлому чоловіку (після його смерті), за результатами якого перевизначено розмір його пенсії на суму 3842,74 грн, який насправді становив 14682,05 грн, позивачка звернулася до відповідача із заявою від 01.12.2023 щодо правильності призначення розміру пенсії у зв`язку з втратою годувальника. Крім того, просила провести перерахунок пенсії у зв`язку з втратою годувальника у розмірі 50% його пенсії.
Листом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 21.12.2023 повідомлено позивачці, що розрахунок пенсійної виплати у зв`язку з втратою годувальника проведено за матеріалами архівної справи батька ОСОБА_2 та з урахуванням норм чинного законодавства. Загальний трудовий стаж годувальника становить 25 років 02 місяці 25 днів, з яких 12 років пільговий стаж роботи за Списком № 1 (коефіцієнт страхового стажу 0,37167, понаднормовий стаж, понад 35 років, 2 роки). Для розрахунку індивідуального коефіцієнта заробітку враховано заробітну плату за період роботи з 01.01.1989 року по 31.12.1993 року згідно із довідкою про заробітну плату годувальника, виданою Червоноградським ШПП від 21.10.2009 № 55, та за період з 01.01.2006 року по 31.08.2010 і за період 01.03.2012 по 31.03.2012 за даними, що містяться в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Період роботи годувальника ОСОБА_2 в російській федерації з 01.05.2002 по 31.10.2002 року та з 01.01.2011 року по 31.12.2011 року враховано до розрахункового страхового стажу. Однак при розрахунку заробітку зазначений період враховано нульовим розрахунком, оскільки відсутній акт перевірки заробітної плати. Направити запит за актом перевірки заробітної плати за вказаний період неможливо, так як 23.12.2022 набрав чинності  Закону України «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року». Отже, нарахування та виплата пенсії у зв`язку з втратою годувальника здійснюється відповідно до норм чинного законодавства.
Суд першої інстанції позов задовольнив із тих підстав, що чинним законодавством не передбачено перевизначення розміру пенсії померлого годувальника, тому позивачка має право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника в розмірі 50 відсотків пенсії померлого чоловіка, як це передбачено ч. 1 ст. 37 Закону № 1058-IV.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені  Законом України від 09.07.2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»  (далі - Закон  № 1058-ІV).
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону № 1058-ІV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, серед інших: громадяни України, які застраховані згідно із цим  Законом  та досягли встановленого цим  Законом  пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у  статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом
В силу вимог ч. 1  ст. 9 Закону № 1058-ІV,  в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором (ч. 1 ст. 10 Закону № 1058-ІV).
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 36 Закону № 1058-ІV, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.
Непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема: діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років.
Згідно з приписами ч. 1 ст. 37 Закону № 1058-ІV, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім`ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім`ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.
За змістом  ст. 38 цього ж Закону, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається на весь період, протягом якого член сім`ї померлого годувальника вважається непрацездатним згідно із частиною другою  статті 36 цього Закону, а членам сім`ї, які досягли пенсійного віку, передбаченого  статтею 26 цього Закону, - довічно. Зміна розміру пенсії або припинення її виплати членам сім`ї здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому склалися обставини, що спричинили зміну розміру або припинення виплати пенсії.
Як встановлено судом апеляційної інстанції, позивач, ОСОБА_1 , є отримувачем пенсії у зв`язку з втратою годувальника на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначена на період з 12.07.2023 року по 30.11.2025 року.
Станом на липень 2023 року розмір пенсії померлого годувальника становив 14682, 05 грн. Ця обставина не заперечується сторонами.
Як встановлено матеріалами справи, пенсійний орган при розрахунку розміру пенсії у зв`язку з втратою годувальника взяв за основу розмір пенсії померлого годувальника у сумі 3842,74 грн.
Отже, спірним у цій справі є правильність визначення розміру пенсії у зв`язку з втратою годувальника, а не сам факт її призначення.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 37 Закону № 1058-ІV, розмір пенсії позивача має становити 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, яку він одержував на день смерті.
Водночас, як встановив суд апеляційної інстанції, розмір пенсії позивача є меншим, ніж 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника. 
Таке зменшення розміру пенсії відбулось внаслідок проведення відповідачем перерахунку пенсії годувальника, який відбувся після його смерті, що підтверджується листом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 21.12.2023 № 34003-35803/Ш-52/8-1300/23.
Суд апеляційної інстанції враховує, що при вирішенні питання стосовно наявності підстав для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, перевірка обґрунтованості прийняття рішення щодо призначення пенсії померлому годувальнику здійснюватися не може. До того ж, за життя померлого годувальника у відповідача не виникало сумнівів щодо правильності визначення розміру його пенсії. Доказів протилежного апелянт не надавав ні з відзивом на позов, ні разом з апеляційною скаргою та належним обґрунтуванням неподання таких доказів до суду першої інстанції.
Суд апеляційної інстанції бере до уваги викладене, враховує те, що чинним законодавством не передбачено перевизначення розміру пенсії померлого годувальника, та дійшов висновку, що позивачка має право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника в розмірі 50 відсотків пенсії померлого чоловіка, згідно з ч.1 ст. 37 Закону № 1058-IV.
Подібне правозастосування міститься у постанові Верховного Суду від 02.04.2020 в справі № 215/6254/15-а, де Верховний Суд виснував, що законодавством не передбачено перевизначення розміру пенсії померлого годувальника.
Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
У справах «Стек та інші проти Сполученого Королівства», «Пічкур проти України» Європейський Суд з прав людини зазначив, якщо у державі є чинне законодавство, яким передбачено право на соціальні виплати, це законодавство має вважатися таким, що породжує майновий інтерес, який підпадає під дію статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Якщо держава вирішує створити механізм соціальних виплат, вона повинна зробити це у спосіб, що відповідає статті 14 Конвенції щодо заборони дискримінації. Дискримінація означає поводження з особами у різний спосіб, без об`єктивного та розумного обґрунтування, у відносно схожих ситуаціях. У практиці ЄСПЛ напрацьовані також три головні критерії, що їх слід оцінювати з тим, щоб зробити висновок чи відповідає певний захід втручання у право власності принципу правомірного і допустимого втручання, сумісного з гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме чи є такий захід законним; чи переслідує втручання в право власності "суспільний інтерес"; чи є такий захід пропорційним переслідуваним цілям. За оцінкою Європейського Суду з прав людини не буде вважатись пропорційним втручання, яке становить "особистий та надмірний тягар" для особи.
Відтак, бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо нездійснення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 у зв`язку з втратою годувальника на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за батька ОСОБА_2 (помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ), у розмірі 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, яку він отримував на день смерті (14682,05 грн), є протиправною.
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо нездійснення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 у зв`язку з втратою годувальника на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за батька ОСОБА_2 (помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ), у розмірі 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, яку він отримував на день смерті (14682,05 грн).
Таким чином, апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін.
Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд
постановив:
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 березня 2024 року у справі № 380/920/24 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	О. М. Гінда 	
судді	 	В. Я. Качмар 	
 	 	В. В. Ніколін