ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 597/511/24	Головуючий у 1-й інстанції Торська І.В. 	
Провадження № 33/817/646/24 	Доповідач - Сарновський В.Я.	
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2024 р. суддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Данильчука Н.Б. на постанову Заліщицького районного суду Тернопільської області від 09 серпня 2024 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення за даною статтею у виді штрафу в дохід держави у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок судового збору в дохід держави.

Згідно постанови, суд визнав доведеним вчинення правопорушення за обставин, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення серія ААБ №005244 від 31 березня 2024 року, а саме що згідно протоколу серія ААБ №005244 від 31 березня 2024 року о 02 год. 01. хв.. в с.Ворвулинці по вул.Центральній,1 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки ЗАЗ Део Ланос з реєстраційним номером НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, нестійка хода, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу і в медичному закладі відмовився. Від керування водій відсторонений. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП. 

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - адвокат Данильчук Н.Б. просить скасувати постанову Заліщицького районного суду Тернопільської області від 09 серпня 2024 року та закрити провадження у справі. Свої вимоги мотивує тим, що:
ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, не здійснював рух на механічному транспортному засобі, так як за кермом перебувала інша особа;
працівниками поліції не було повідомлено ОСОБА_1 про виявлені в нього ознаки алкогольного сп`яніння;
пропозиції про проходження огляду в найближчому лікарському закладі, у встановленому законом порядку, ОСОБА_1 не отримував, так як направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, останньому вручено не було; 
в матеріалах справи наявні відомості щодо технічних засобів, які здійснюють фіксацію не в автоматичному режимі проте, дані відомості не вказані в протоколі про адміністративне правопорушення;
у протоколі про адміністративне правопорушення та відповідних матеріалах відсутні дані що відеозапис, доданий до матеріалів справи, проведено спеціальним технічним засобом, який входить до переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах поліції для виявлення та фіксування порушень ПДР;
відеозапис з нагрудної камери працівників поліції не можна вважати належним та допустимим доказом по справі, так як він є не безперервним та переривається.
       
Заслухавши доводи захисника, який просив розглядати справу у відсутності ОСОБА_1 і задовольнити апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.
Відповідно до вимог статей 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Перевіркою матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винуватості ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху.
Як вбачається зі змісту оскарженої постанови, судом першої інстанції належним чином перевірені всі обставини справи, які досліджені всебічно, повно та об`єктивно, висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчинені правопорушень ґрунтуються на матеріалах справи.
Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується даними, які містяться в: протоколі про адміністративне правопорушення серія ААБ №005244 від 31 березня 2024 року; постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА №339077 від 31 березня 2024 року, зі змісту якої слідує, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121-3 та ч.1 ст.126 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу; направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до Заліщицької ЦМЛ від 31 березня 2024 року о 02 год. 14 хв. в якому зазначено ознаки алкогольного сп`яніння запах алкоголю з рота, нестійка хода, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. В якому ОСОБА_1 зазначив, що відмовляється та поставив свій підпис; акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; відеозаписах із реєстратора службового автомобіля працівників поліції, дата_2024_03_31008.05.44 _663b5b82; відеозаписах із нагрудних відеокамер поліцейських: №0000_000000 20240331020049_0001А та №0000_000000 20240331021550_0002А.
Наведені в оскарженій постанові докази, на підставі яких суд першої інстанції прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 є послідовними та узгоджуються між собою. 
Таким чином, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП доведений належним чином дослідженими в судовому засіданні доказами.
Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів та обставин, викладених в оскарженій постанові по цій справі не вбачається. 
Щодо доводів апеляційної скарги в ході апеляційного розгляду про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, не здійснював рух на механічному транспортному засобі, так як за кермом перебувала інша особа, суд апеляційної інстанції оцінює критично, так як факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом підтверджується матеріалами справи, а саме: відомостями зазначеними у протоколі про вчинення адміністративного правопорушення серії ААБ №005244 від 31 березня 2024 року; відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції (файл 00000_00000020240331020049_ 0001A.MP4 з 02:02:30год), де зафіксовано розмову ОСОБА_1 із працівниками поліції, з приводу того, що він керував транспортним засобом, на що останній не висловлює жодних заперечень з приводу факту керування ним транспортним засобом. Також, із вказаного відеозапису вбачається, що пасажир транспортного засобу ОСОБА_2 підтвердила той факт, що транспортним засобом керував ОСОБА_1 . 
Крім наведеного, твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, спростовуються копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього рух, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА №339077 від 31 березня 2024 року, зі змісту якої слідує, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121-3 та ч.1 ст.126 КУпАП.
Відомостей про скасування вказаної постанови в апеляційній скарзі не вказано і в ході апеляційного розгляду не надано, отже на даний час вона не скасована і набрала законної сили.
Не відповідають дійсності доводи апелянта про те, що працівниками поліції не було повідомлено ОСОБА_1 про виявлені в нього ознаки алкогольного сп`яніння, оскільки як вбачається із матеріалів справи, зокрема матеріалів відео фіксації нагрудних камер поліцейських, (файл 00000_00000020240331020049_ 0001A.MP4 з 02:07:45 год) ОСОБА_1 , працівниками поліції, озвучено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, поведінка що не відповідає обстановці. 
Також, як вбачається із матеріалів справи, зокрема протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №005244 від 31 березня 2024 року, та акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, працівниками поліції виявлено в ОСОБА_1 такі ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, нестійка хода, поведінка, що не відповідає обстановці.
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не отримував від працівників поліції письмового направлення для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичній установі є неналежними, оскільки ОСОБА_1 відмовився проходити такий огляд, тому в працівників поліції не було підстав оформляти направлення водія у відповідний медичний заклад. 
За змістом положень частин третьої, четвертою ст.266 КУпАП підставою для оформлення направлення особи для огляду на стан алкогольного сп`яніння в заклад охорони здоров`я є попередня згода самого водія на проходження такого огляду, який згідно п.7 розділу 1, п.п.8,9 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858, проводиться у найближчому закладі охорони здоров`я за обов`язкової участі поліцейського не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.
Зібраними у цій справі доказами достовірно встановлено, що ОСОБА_1 на місці його зупинки відмовився від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також відмовився проходити такий огляд в найближчому закладі охорони здоров`я, що підтверджується долученим до справи відеозаписом, а тому доводи апеляційної скарги про скасування постанови суду через те, що ОСОБА_1 не отримував від працівників поліції письмового направлення для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичній установі апеляційний суд відхиляє. 
Крім того, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 31 березня 2024 року, наявне у матеріалах справи.
Не ґрунтуються на вимогах закону доводи апелянта про скасування постанови суду першої інстанції через те, що в протоколі про адміністративне правопорушення не вказані відомості щодо технічних засобів, якими здійснювалась відеофіксація, так як положення ст.256 КУпАП щодо змісту протоколу про адміністративні правопорушення такої вимоги не містять. 
Доводи апелянта про те, що в матеріалах справи відсутні дані про спеціальний технічний засіб, яким проводився відеозапис, спростовується наявною в матеріалах справи інформацією щодо використання працівниками Заліщицького ВП технічних приладів і технічних засобів, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису, наданої т.в.о. начальника відділення поліції №4 (м. Заліщики) майором поліції І. Перепельчуком.
Згідно даної інформації відповідно до ст. 40 Закону України “Про Національну поліцію” щодо застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки для забезпечення публічної безпеки і порядку, з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, застосовуються наступні прилади, які здійснюють фіксацію не автоматичному режимі: відео реєстратор “Xiaomi 70 mai”, а також нагрудні відеокамери “BOBLOV DMT – 4DS №0014” та “BOBLOV DMT – 9 №90780”.
Відповідно до наказу Міністерства внутрішніх справ України від 18.12.2018 №1026 “Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів фото- і кінозйомки, відеозапису” працівники Національної поліції мають право використовувати технічні прилади і технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки.
Доводи апеляційної скарги про те, що відеозапис з нагрудної камери працівників поліції є неналежним та недопустимим доказом з тих підстав, що він є не безперервним, не спростовують висновків суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 , оскільки ті обставини, які мають значення для встановлення обставин справи згідно викладеної у протоколі суті правопорушення наявним у справі відеозаписом зафіксовано безперервно. Відсутність у долучених до матеріалів справи відеозаписах відомостей про інші події, які не стосуються суті складеного відносно ОСОБА_1 протоколу, не спростовує факту вчинення ним правопорушення.
Таким чином, в ході апеляційного розгляду не встановлено обставин, які би ставили під сумнів правильність висновків суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
За наведених обставин, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.
Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Данильчука Н.Б. залишити без задоволення, а постанову Заліщицького районного суду Тернопільської області від 09 серпня 2024 року відносно ОСОБА_1 — без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя