РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2024 року 
м. Рівне

Справа № 565/1583/21
Провадження № 22-ц/4815/373/24

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий: суддя Ковальчук Н. М.,
судді: Гордійчук С. О., Хилевич С. В., 
секретар судового засідання – Пиляй І. С.,

учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 , 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну ОСОБА_2 на рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 21 грудня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1  до ОСОБА_2  про відшкодування майнового збитку та моральної шкоди, спричинених пошкодженням транспортного засобу,  ухвалене 21.12.2023 року у м. Вараш у складі судді Незнамової І. М. об 08:30, повний текст складено 27 грудня 2023 року

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 15600,00 грн., моральної шкоди в сумі 10000,00 грн., яка завдана йому пошкодженням транспортного засобу. 
Позовні вимоги мотивував тим, що 23.08.2021 року близько 00:17 год. у дворі будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_2 , маючи особисту неприязнь до ОСОБА_1 , пошкодив передні та задні двері з лівої сторони, переднє і заднє колеса з лівої сторони автомобіля марки «Volkswagen Golf», держ.номер НОМЕР_1 , що належить позивачу на праві власності. Постановою Кузнецовського міського суду від 17 вересня 2021 року, яка набрала законної сили 28.09.2021 року, за фактом пошкодження автомобіля ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.173 КУпАП. На відновлення пошкодження лакофарбового покриття позивачем понесені витрати в сумі 12300,00 грн., на придбання пошкоджених переднього та заднього коліс автомобіля витрачено 3300,00 грн. Оскільки, шкода завдана в результаті умисних, протиправних дій ОСОБА_2 просив стягнути з відповідача матеріальний збиток сумі 15600,00 грн. Також зазначає, що внаслідок пошкодження автомобіля зазнав моральних страждань, зокрема: був позбавлений можливості певний час користуватися автомобілем; витрачав час та зусилля, спрямовані на відновлення транспортного засобу; мав утруднення доїзду до місця фактичного проживання та до місця роботи у м. Київ. Вказане негативно вплинуло на його психоемоційний стан, завдало додаткових душевних страждань, моральних втрат, тому просив стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн. 

Рішенням  Кузнецовського міського суду Рівненської області від 21 грудня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 15600 грн. 00 коп. майнового збитку, спричиненого пошкодженням транспортного засобу, 2000 грн. 00 коп. моральної шкоди. Даним рішенням стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 908 грн. 00 коп., та витрати на правничу допомогу в сумі 6000 грн. 00 коп.

Вважаючи рішення суду незаконним, відповідач подав апеляційну скаргу. Зазначає: свій висновок про доведеність вини у завданні шкоди суд ґрунтував на постанові Кузнецовського міського суду від 17 вересня 2021 року про притягнення його до адміністративної відповідальності. 
Слід зазначити, що у згаданій постанові встановлено, що свідок ОСОБА_3 (яка надала пояснення правоохоронцям 07.09.2021) раптово пригадала, що бачила ОСОБА_2 22.08.2021 року ввечері у дворі будинку АДРЕСА_1 , де проживає його колишня дружина. З наявних у справі відео з камери спостереження проглядається постать невідомої людини, яка нахилилась біля невідомого автомобіля. Свідок ОСОБА_3 є близькою подругою його бувшої дружини, а з бувшою дружиною він перебуває у конфліктних відносинах. 
Завдання  матеріального збитку позивач доводить копією постанови про адміністративне правопорушення та фотографіями  спущених коліс. Вказані документи  не є доказами  вини відповідача вини у завданні шкоди.  На думку апелянта, не є належними та допустимими доказами  підтвердження розміру  збитків надані позивачем  копія довідки-рахунку та  копія Акту приймання-передачі виконаних робіт. Зазначені документи відображають лише  вартість робіт,  яка є досить сумнівною.  Визначення  розміру матеріального збитку, завданого пошкодженням автомобіля, врегульовано  Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним Наказом Міністерства юстиції України і Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092, який складається станом на час проведення ремонту. Із наданих позивачем документів очевидним є завищення вартості виконаних робіт ФОП. Суд лишив поза увагою обставини, які суттєво впливають на вирішення спору, а саме; чи мала місце подія, на яку вказує позивач, при яких обставинах вона відбулася і коли; об`єм та характер виявлених пошкоджень; чому позивач не прийняв міри щодо належного фіксування пошкоджень на місці їх виявлення. Від часу виявлення пошкоджень і до ремонту автомобіля пройшов значний час. Просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову. 

На апеляційну скаргу ОСОБА_2 позивач подав відзив, у якому зазначає, що рішення суду є законним, а апеляційна скарга позивача безпідставна.

Дослідивши матеріали та обставини справи  на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову в частині відшкодування матеріального збитку, суд першої інстанції виходив з того, що факт пошкодженням ОСОБА_2 транспортного засобу марки «Volkswagen Golf», який ж власністю позивача, доведено та відповідачем не спростовано, а тому, в силу вимог ст.. 1166 ЦК України, шкода має бути відшкодована винною особою.

Своє рішення про часткове задоволення вимог про стягнення моральної шкоди, місцевий суд мотивував тим, що вимога про стягнення моральної шкоди в розмірі 10000,00 грн. є надмірно завищеною, а з врахуванням ступеня, глибини та тривалості моральних страждань позивача, компенсація такої шкоди має бути визначена у розмірі 2000 гривень.

З такими висновками суду першої інстанції апеляційний суд погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, завдана фізичній особі, майну фізичної особи чи майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

З огляду на наведене, та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України з відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди. Загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, шкідливе, винне діяння заподіювача шкоди (цивільне правопорушення). Складовими елементами шкоди є: протиправна поведінка особи; настання шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та настанням шкоди; вина завдавача шкоди. 

Розглядаючи спір про відшкодування заподіяної шкоди, суд повинен з`ясувати наявність у діях відповідача складу цивільного правопорушення, що включає неправомірність поведінки, вини, наявність матеріальних втрат та їх розміру (збитків), причинного зв`язку між неправомірною поведінкою та заподіяними збитками.

Судом встановлено: позивач є власником транспортного засобу марки «Volkswagen Golf», номер кузова НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .

Постановою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 17 вересня 2021 року в справі №565/1223/21 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, притягнуто ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 85,00 грн.

Даною постановою встановлено: ОСОБА_2 23 серпня 2021 року близько 00 год. 17 хв., перебуваючи в дворі будинку АДРЕСА_1 , пошкодив передні та задні дверцята з лівої сторони, переднє і заднє колеса з лівої сторони автомобіля марки «Volkswagen Golf», держ.номер НОМЕР_1 . 

Постанова Кузнецовського міського суду від 17 вересня 2021 року не оскаржувалась, є чинною.

Відповідно до ч. 4 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Суд першої інстанції врахував наявні у матеріалах справи докази, дав їм належну оцінку і прийшов до правильного висновку про доведеність протиправних дій  ОСОБА_2 , завдання ним шкоди шляхом пошкодження належного позивачу автомобіля, доведеність причинного зв`язку між протиправною поведінкою відповідача настанням шкоди та вини завдавача шкоди.

Відповідно до ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). 

У вказаних правовідносинах обов`язок щодо обґрунтованості та доведеності розміру збитків покладається на позивача.

У постанові Кузнецовського міського суду від 17 вересня 2021 року встановлено, що ОСОБА_2 пошкодив задні і передні двері, переднє ліве і заднє ліве колесо автомобіля марки «Volkswagen Golf 5», належного ОСОБА_1 .

Витрати, понесені на відновлення пошкоджень лакофарбового покриття передньої та задньої дверей автомобіля з лівої сторони позивач підтвердив Рахунком - фактурою №455 від 22 жовтня 2021 року, Актом здачі - прийняття робіт (надання послуг) від 22 жовтня 2021 року, Товарним чеком від 24 серпня 2021 року.

Відповідно до Рахунку - фактури №455 від 22 жовтня 2021 року, виданого ФОП ОСОБА_4 , витрати на фарбування передньої та задньої лівих дверей автомобіля «Volkswagen Golf», держ.номер НОМЕР_1 , усунення подряпин (шпаклювання), виконання арматурних робіт складають 12300 грн. Замовник та платник робіт ОСОБА_1 

Виконання та здача робіт по фарбуванню автомобіля «Volkswagen Golf», держ.номер НОМЕР_1 , усунення подряпин, виконання арматурних робіт підтверджується також Актом здачі - прийняття робіт (надання послуг) від 22 жовтня 2021 року.

Згідно Товарного чеку від 24 серпня 2021 року позивач придбав у ФОП ОСОБА_5 в АДРЕСА_2 дві шини загальною вартістю 3300,00 грн.

У своїй апеляційній скарзі відповідач вказує на те, що надані позивачем документи про розмір шкоди є неналежними, містять очевидне завищення вартості виконаних робіт.

Однак, такі аргументи апеляційної скарги не обґрунтовуються жодними доказами, відсутні посилання в чому ж недостовірність доказів, і які витрати, понесені позивачем на відновлення автомобіля, є завищеними, або не підтвердженими.

Статтею 1192 ЦК України визначено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що надані позивачем докази про розмір матеріальної шкоди є такими, що не містять жодного сумніву в їх належності та допустимості. 

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті(ст.1167 ЦК України).

За роз`ясненнями п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Місцевий суд вірно враховував ступінь, глибину та тривалість моральних страждань ОСОБА_1 , які він поніс через неправомірні дії відповідача, і прийшов до правильного висновку, що за такі моральні страждання має бути компенсація, яку має відшкодувати відповідач у розмірі 2000,00 грн. 

Вирішуючи питання стягнення та розподілу судових витрат, місцевий суд керувався положеннями ст.141 ЦПК України, яка регулює порядок розподілу судових витрат між сторонами, та ст.137 ЦПК України, яка регулює відшкодування витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката.

При подачі позову до суду позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 908,00 грн., який підлягає стягненню з відповідача.

У підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу надано  Договір про надання правової  допомоги від 12.11.2021 року,  укладений між Адвокатським  бюро «Мороченця Ярослава» та   ОСОБА_1 , Акт від 15.12.2022 року приймання - передачі наданих послуг, Рахунок №1 від 15.12.2022 року. Вартість витрат на правничу допомогу визначена в сумі 6000,00 грн. Такі витрати позивача суд першої інстанції вірно стягнув з відповідача.

За наведених обставин, апеляційний суд приходить до переконання про те, що оскаржуване рішення постановлене місцевим судом з дотриманням норм процесуального права, судом першої інстанції в повній мірі з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а тому апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 21 грудня 2023 року залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25 червня 2024 року.

Головуючий                                                        Ковальчук Н. М.

Судді:                                                                Хилевич С. В.

Гордійчук С. О.