П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

09 вересня 2024 р.	м. Одеса	Справа № 420/9023/24	

Перша інстанція: суддя Юхтенко Л.Р.,
повний текст судового рішення
складено 17.06.2024, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача – Федусика А.Г.,
суддів: Бойка А.В. та Шевчук О.А.,
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційні скарги ОСОБА_1 та Військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 червня 2024 року у справі за адміністративним позовом   ОСОБА_1  до   ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 )  про зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) (далі – ВЧ) та просив:
- визнати протиправною бездіяльність ВЧ щодо не нарахування та не виплати йому додаткової винагороди, передбаченої Постановою КМУ від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова №168), у розмірі 100000 гривень, в розрахунку на місяць пропорційно дням безпосередньої участі в забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, за періоди: з 05.07.2022 по 31.07.2022 року, з 01.08.2022 по 31.08.2022 року, з 01.09.2022 по 18.09.2022 року, 27.09.2022 року, з 03.10.2022 по 12.10.2022 року;
- зобов`язати ВЧ нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою №168, у розмірі 100000 гривень, в розрахунку на місяць пропорційно дням безпосередньої участі в забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, за періоди: з 05.07.2022 по 31.07.2022 року, з 01.08.2022 по 31.08.2022 року, з 01.09.2022 по 18.09.2022 року, 27.09.2022 року, з 03.10.2022 по 12.10.2022 року.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17 червня 2024 року позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність ВЧ щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, у розмірі 100000 гривень, в розрахунку на місяць пропорційно дням безпосередньої участі в забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, за 12.08.2022 року.
Зобов`язано ВЧ нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою №168, у розмірі 100000 гривень, в розрахунку на місяць пропорційно дням безпосередньої участі в забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, за 12.08.2022 року.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з даним рішенням суду в частині відмови, позивач подав апеляційну скаргу, в якій зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та ухвалити нове про задоволення позову у цій частині.
Не погоджуючись з даним рішенням суду в частині задоволення позову, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та ухвалити нове про відмову в позові повністю.
Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційних скарг з огляду на таке.
          Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджено посвідченням НОМЕР_2 , видане 07 липня 2023 року.
Позивач проходив військову службу у складі ВЧ у період з 14 квітня 2022 року по 24 квітня 2023 року.
Так, відповідно до витягу з наказу начальника ВЧ від 24 квітня 2023 року №270-ОС «Про особовий склад» головного сержанта ОСОБА_2 , звільненого з військової служби, виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення.
Позивач перебував у службовому відрядженні у НОМЕР_3 прикордонному загоні (військовій частині НОМЕР_4 ), який входить в оперативне угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », в період з 03.07.2022р. по 12.10.2022р., що підтверджено витягом з наказу начальника ВЧ від 03 липня 2022 року №41-вв та від 13 жовтня 2022 року №77-вв «Про відрядження пов`язані з виконанням заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії».
Відповідно до довідки, виданої Військовою частиною НОМЕР_4 від 14 жовтня 2022 року, ОСОБА_1 приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Чернігівської області з 05.07.2022 по 31.07.2022 року, з 01.08.2022 по 31.08.2022 року, з 01.09.2022 по 18.09.2022 року, 27.09.2022 року, з 03.10.2022 по 12.10.2022 року. Підстава: бойовий наказ Адміністрації державної прикордонної служби України №104 гриф від 22 червня 2022 року, бойовий наказ Адміністрації державної прикордонної служби України №106 гриф від 27 червня 2022 року.
Відповідно до витягу з журналу службово-бойових дій зведеного загону дпс з 06.07.2022 року по 11.10.2022 року військовослужбовець ОСОБА_1 в межах ділянки відповідальності виконував завдання: виконання бойових (спеціальних) завдань по охороні та обороні ДК України, та 12.08.2022 року з 12:50 -12:55 військовослужбовець ОСОБА_1 піддався артилерійському обстрілу, під час обстрілу здійснював охорону та оборону визначених позицій.
Судом досліджена довідка про грошове забезпечення ОСОБА_1 за 2022 рік та встановлено, що позивачу нараховувалась та виплачувалась додаткова винагорода ПКМУ №168 (30000):  травень - 17000 грн, з червня по вересень по 30000 грн, жовтень – 19000 грн, листопад 28064,52 грн, грудень – 60000  грн.; додаткова винагорода ПМКУ №168 (70000) за липень була виплачена у вересні в сумі 60697,74 грн., за жовтень була виплачена у листопаді в сумі 40645,16 грн, за листопад – грудні в сумі 70000 грн.
Суд встановив, що представник позивача подав до Військової частини НОМЕР_1 заяву про нарахування та виплату додаткової винагороди відповідно до Постанови №168 від 28.02.2022 року, в якій просив нарахувати та виплатити позивачу в повному розмірі за періоди 05.07.2022 по 31.07.2022 року, з 01.08.2022 по 31.08.2022 року, з 01.09.2022 по 18.09.2022 року, 27.09.2022 року, з 03.10.2022 по 12.10.2022 року щомісячну доплату у вигляді підвищеної додаткової винагороди у розмірі до 100000 грн, передбачену Постановою №168, з урахуванням фактично виплачених сум.
Листом від 11.03.2024 року відповідач проінформував позивача, що на підставі відповідних наказів йому виплачувалась за липень, серпень, вересень, жовтень 2022 року додаткова винагорода в розмірі до 30000 грн,  а щодо додаткової винагороди до 70000 грн, повідомлено, що  Військова частина НОМЕР_1 тільки в одному випадку отримала інформацію від Військової частини НОМЕР_4 стосовно безпосередньої участі позивача у бойових діях за період з 05.07.2022 по 31.07.2022 року, на підставі якої позивачу нараховано додаткову винагороду. Інших підтверджень участі позивача у бойових діях не надходило.
Судом досліджено супровідний лист ІНФОРМАЦІЯ_3 від 26.08.2022 року №22/2620-22-Вих, яким направлено начальнику НОМЕР_5 прикордонного загону список військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , які приймали безпосередню участь у бойових діях або заходах у липні 2022 року у складі військової частини НОМЕР_6 , до якого був включений за порядковим номером 149 головний сержант ОСОБА_1 , період 05.07.2022 - 31.07.2022 року.
На підставі наказу начальника ВЧ від 12 вересня 2022 року №476-ОС «Про виплату додаткової винагороди», позивачу була виплачена додаткова винагорода до 70000 грн за період 05.07.2022 року  31.07.2022 року.
Також, судом досліджена довідка Військової частини НОМЕР_1 від 01.05.2024 року, відповідно до якої проінформовано, що за результатами перевірки наявності інформації про безпосередню участь у бойових діях або заходах в наявних журналах бойових дій, встановлено, що відносно ОСОБА_1 в одному випадку облікова інформація про прийняття участі у бойових діях або заходах 12.08.2022 року, витяг з журналу службово-бойових дій додається.
Вважаючи, що відповідачем не в повному обсязі виплачена додаткова грошова винагороди до 100000 грн за спірний період, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що на підставі наказу начальника ВЧ від 12 вересня 2022 року № 476-ОС «Про виплату додаткової винагороди», позивачу була нарахована та виплачена додаткова винагорода до 70000 грн за період з 05.07.2022 року по  31.07.2022 року у вересні в розмірі сумі 60697,74 грн, що підтверджено довідкою про грошове забезпечення позивача за 2022 рік, тобто позовні вимоги за період з 05.07.2022 року по  31.07.2022 року є необґрунтованими.
Суд також зазначив, що відповідно до інформації, зазначеної у журналі бойових дій у період з 06.07.2022 року по 11.10.2022 року, окрім 12.08.2022 року позивач виконував завдання по охороні та обороні ДК України без вчинення активних бойових завдань. За виконання таких бойових завдань позивачу була нарахована та виплачена додаткова грошова винагорода в розмірі до 30000 грн. Таким чином, додаткова винагорода у розмірі 100000 гривень, в розрахунку на місяць пропорційно дням безпосередньої участі в забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів підлягає нарахуванню та виплаті за 12.08.2022 року.
Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції і вважає їх такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, з огляду на таке.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положеннями ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджено);
5) добросовісно;
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Згідно з ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Згідно з ст.1 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» на Державну прикордонну службу України покладаються завдання щодо забезпечення недоторканності державного кордону та охорони суверенних прав України в її прилеглій зоні та виключній (морській) економічній зоні.
Згідно зі статтею 1 Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб в Україні введено воєнний стан.
Відповідно до пункту 1 статті 1 Указу Президента України від 01.05.2023 № 254/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 02.05.2023 № 3057-ІХ, на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, Указом від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, Указом від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-IX, Указом від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-IX, Указом від 7 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738-IX, та Указом від 6 лютого 2023 року № 58/2023, затвердженим Законом України від 7 лютого 2023 року № 2915-IX), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб Указом Президента України № 451/2023 від 26.07.2023, затвердженим Законом України № 3275-IX від 17 серпня 2023 року, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб та Указом Президента України від 06 листопада 2023 року № 734/2023, затверджене Законом України № 3429-IX від 10 листопада 2023 року, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року строком на 90 діб, Указом Президента України від 05.02.2024 року № 49/2024, затвердженого Законом України від 06.02.2024 № 3564-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року строком на 90 діб, Указом Президента України від 06 травня 2024 року № 271/2024, затвердженого Законом України від 08 травня 2024 року № 3684-IX строком на 90 діб.
Пунктом 1 Постанови №168 (у первинній редакції) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Згідно з пунктом 5 Постанови №168 ця постанова набрала чинності з дня її опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.
Тобто, відповідно до пункту 1 Постанови №168 відповідна додаткова винагорода виплачується лише у період дії воєнного стану щомісячно, а тому вона відноситься до одноразових додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців.
При цьому підставою для виплати військовослужбовцям Збройних Сил України додаткової винагороди в розмірі 30000,00 грн Постановою №168 (у первинній редакції) було визначено лише наявність дії воєнного стану у відповідному місяці, за який вона виплачується.
Постановою КМУ від 07.07.2022 №793 «Про внесення зміни до Постанови №168» Постанову №168 доповнено пунктом 2-1 такого змісту:
« 2-1. Установити, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.».
Та зі змінами, внесеними Постановою КМУ від 07.07.2022 №793 абзац 1 пункту 1 є в такій редакції: «Установити, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах».
З наведеної норми Постанови №168 вбачається, що виплати збільшується до 100000 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі у бойових діях.
На виконання п.2-1 Постанови №168, Адміністрацією Державної прикордонної служби України та Міністерством внутрішніх справ України видано: наказ Адміністрації Державної прикордонної служби України від 31 березня 2022 року № 164 «Про реалізацію вимог Постанови №168», який застосувався з 24 лютого 2022 року по 31 липня 2022 року; наказ Адміністрації Державної прикордонної служби України від 30.07.2022 № 392/0/81-22-АГ «Про реалізацію вимог Постанови №168» (далі - наказ № 392), який застосовувався з 01.08.2022 до 01.12.2022.
Відповідно до п.1 наказу №164 додаткова винагорода збільшується до 100 тисяч гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів в національній безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій у період здійснення зазначених заходів.
Також пунктом 2 цього наказу передбачений вичерпаний перелік  за виконання яких завдань збільшується додаткова винагорода до 100 тисяч гривень, аналіз якої доводить щодо безпосередньої участі військовослужбовця у районах ведення бойових дій із виконанням бойових завдань, що узгоджується із п.1 Постанови №168.
Відповідно до п.2 цього наказу під терміном «безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів» (далі - бойові дії або заходи) слід розуміти виконання військовослужбовцем:
бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка веде воєнні (бойові) дії у складі створених (діючих) угруповань військ (сил) Сил оборони держави (визначених Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України) в районі ведення воєнних (бойових) дій;
бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення створених (діючих) угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно з бойовими розпорядженнями;
бойових завдань з ведення руху опору на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником;
завдань з ведення оперативної (військової, спеціальної) розвідки в районі ведення бойових дій або на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником;
бойових завдань з відбиття збройного нападу (вогневого ураження) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);
бойових завдань з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно- розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб) (у тій. поза межами районів ведення бойових дій);
виконання бойових завдань з вогневого ураження повітряних цілей (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);
здійснення заходів з виводу сил та засобів з-під удару противника (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);
виконання польотів, пов`язаних з евакуацією військовослужбовців, цивільного населення, озброєння та інших матеріальних засобів з районів бойових дій;
виконання бойових завдань кораблями, катерами, морськими суднами в морській, річковій акваторії (у т.ч. поза межами районів ведення бойових Дій).
бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка веде воєнні (бойові) дії у складі створених (діючих) угруповань військ (сил) Сил оборони держави (визначених Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України) в районі ведення воєнних (бойових) дій;
бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення створених (діючих) угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно з бойовими розпорядженнями;
бойових завдань з ведення руху опору на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником;
завдань з ведення оперативної (військової, спеціальної) розвідки в районі ведення бойових дій або на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником;
бойових завдань з відбиття збройного нападу (вогневого ураження) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);
бойових завдань з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно- розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб) (у тій. поза межами районів ведення бойових дій);
виконання бойових завдань з вогневого ураження повітряних цілей (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);
здійснення заходів з виводу сил та засобів з-під удару противника (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);
виконання польотів, пов`язаних з евакуацією військовослужбовців, цивільного населення, озброєння та інших матеріальних засобів з районів бойових дій;
виконання бойових завдань кораблями, катерами, морськими суднами в морській, річковій акваторії (у т.ч. поза межами районів ведення бойових Дій).
Відповідно до п. 3 наказу № 164 документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або  заходів здійснювати на підставі одного з таких документів:
Бойового наказу (бойового розпорядження)
Журналу бойових дій (вахтового журналу) або журналу ведення оперативної обстановки або бойового донесення або постових відомостей 
Рапорту (донесення) начальника (командира) підрозділу  у бойових дія, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах, начальникам регіональних управлінь та органів Держприкордонслужби, які ведуть (вели) бойові дії та до яких відряджені військовослужбовці, надавати останнім довідку про участь у вказаних заходах із зазначенням період (кількості днів) такої участі.
Окрім того, на виконання п.2-1 Постанови №168, Адміністрацією Державної прикордонної служби України та Міністерством внутрішніх справ України видано: наказ Адміністрації Державної прикордонної служби України від 30.07.2022 № 392/0/81-22-АГ «Про реалізацію вимог Постанови №168» (далі - наказ № 392), який застосовувався з 01.08.2022 до 01.12.2022, та яким були внесені певні зміни у порядок виплати додаткової грошової винагороди.
Пунктом 4 наказу № 392 було передбачено, що підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, здійснюється на підставі сукупності наявності інформації у таких документах:
1) Бойового наказу (бойового розпорядження)
2) Журналу бойових дій (службово-бойових дій, вахтового, навігаційно-вахтового, навігаційного журналу), журналу ведення оперативної обстановки, бойового донесення або постової відомості.
3) Рапорту (донесення) начальника (командира) підрозділу про участь кожного військовослужбовця  у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військових звань, прізвищ, імен по батькові, а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях та заходах.
Відповідно до п. 9 Положення “Про Адміністрацію Державної прикордонної служби України”, затвердженої Постановою КМУ від 16 жовтня 2014 р. № 533 (далі – Положення), Адміністрація Держприкордонслужби в межах повноважень, передбачених законом, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів Президента України та постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України та наказів МВС видає директиви, накази організаційно-розпорядчого характеру, організовує та контролює їх виконання.
Колегія суддів звертає увагу на те, що Постанова №168 визначає питання, пов`язані з правом військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, поліцейських та їх сімей під час дії воєнного стану на отримання деяких виплат, тоді як накази Адміністрації Державної прикордонної служби України №164 та № 392 регулюють процедуру (порядок) проведення таких виплат, що узгоджується із п. 2-1 Постанови КМУ № 168.
Тобто, наказ № 164  та наказ № 392 виданий на виконання вимог Постанови №168, не встановлює нові, не змінює та не скасовує права, які визначені постановою КМУ №168, названий наказ є лише процедурним рішенням, направленим на реалізацію прав, встановлених урядовим нормативним актом, а тому цей акт не є нормативно-правовим, прийняття якого вимагає дотримання певної процедури узгодження та реєстрації.
Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_3 листом від 26.08.2022 року № 22/2620-22-Вих направив на адресу начальника ВЧ список військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , які приймали безпосередню участь у бойових діях або заходах у липні 2022 року у складі Військової частини НОМЕР_6 , до якого був включений за порядковим номером 149 головний сержант ОСОБА_1 , період 05.07.2022 - 31.07.2022.
На підставі наказу начальника ВЧ від 12 вересня 2022 року № 476-ОС “Про виплату додаткової винагороди”, позивачу була нарахована та виплачена додаткова винагорода до 70000 грн за період 05.07.2022 року - 31.07.2022 року у вересні в розмірі сумі 60697,74 грн, що підтверджено довідкою про грошове забезпечення позивача за 2022 рік.
Таким чином, апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок суду 1-ї інстанції про безпідставність позовних вимог у цій частині, оскільки згідно вищенаведеного наказу та довідки про грошове забезпечення, позивачем було отримано додаткову винагороду.
Щодо інших періодів за які позивач просить нарахувати та виплатити його додаткову грошову допомогу у розмірі до 100000 грн, колегія суддів зазначає наступе.
Як вже зазначалось вище, за приписами Постанови №168, військовослужбовець, який перебуває на грошовому забезпеченні військової частини має право на нарахування та виплату додаткової грошової винагороди до 100000 грн пропорційно до днів у безпосередньої участі у бойових діях, зіткненні, відсічі ворога.
Відповідно до п. 4 наказу № 392, який діяв з 01.08.2022 до 01.12.2022, передбачено, що підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, здійснюється на підставі сукупності наявності інформації у таких документах:
1) Бойового наказу (бойового розпорядження)
2) Журналу бойових дій (службово-бойових дій, вахтового, навігаційно-вахтового, навігаційного журналу), журналу ведення оперативної обстановки, бойового донесення або постової відомості.
3) Рапорту (донесення) начальника (командира) підрозділу про участь кожного військовослужбовця  у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військових звань, прізвищ, імен по батькові, а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях та заходах.
Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах, начальникам регіональних управлінь та органів Держприкордонслужби, які ведуть (вели) бойові дії та до яких відряджені військовослужбовці, надавати останнім довідку про участь у вказаних заходах із зазначенням період (кількості днів) такої участі.
Тобто, наказом № 392 змінено порядок підтвердження права військовослужбовця на отримання додаткової грошової винагороди, який вже передбачає не наявність одного із перелічених у наказі документу, а сукупність наявності інформації у певних документах.
Відповідно до довідки, виданої Військовою частиною НОМЕР_4 від 14 жовтня 2022 року, ОСОБА_1 приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Чернігівської області з 05.07.2022 по 31.07.2022 року, з 01.08.2022 по 31.08.2022 року, з 01.09.2022 по 18.09.2022 року, 27.09.2022 року, з 03.10.2022 по 12.10.2022. Підстава: бойовий наказ Адміністрації державної прикордонної служби України № 104 гриф від 22 червня 2022 року, бойовий наказ Адміністрації державної прикордонної служби України №106 гриф від 27 червня 2022 року (а/с 42).
Разом з тим, відповідно до додатку 1 до наказу №392 у формі довідки мають бути зазначені підстава: бойовий наказ (бойове розпорядження) командира (начальника) військової частини ___ від «__»____202_ року №___,
Запис журналу бойових дій (службово-бойових дій, вахтового, навігаційно-вахтового, навігаційного журналу) від «__» ____202__ року № ___,
Рапорт (донесення) начальника (командира) підрозділу від «___»_____202__ року.
При цьому, дослідивши довідку від 14.10.2022 року за № 3398, суд встановив, що у довідці зазначено періоди, в які позивач приймав безпосередню участь у бойових діях, а підставою зазначено лише бойовий наказ. Не зазначено записи журналу бойових дій та рапорт (донесення) начальника (командира) підрозділу.
Таким чином, на переконання апеляційного суду, довідка від 14.10.2022 року №3398 не відповідає формі передбаченої додатком 1 до наказу № 392-АГ, а саме не містить всю необхідну інформацію.
Разом з тим, у матеріалах справи наявні витяги з журналу службово-бойових дій зведеного загону дпс, відповідно до яких з 06.07.2022 року по 11.10.2022 року військовослужбовець ОСОБА_1 в межах ділянки відповідальності виконував завдання: виконання бойових (спеціальних) завдань по охороні та обороні ДК України, та 12.08.2022 року з 12:50 -12:55 військовослужбовець ОСОБА_1 піддався артилерійському обстрілу, під час обстрілу здійснював охорону та оборону визначених позицій.
Тобто, відповідно до інформації, зазначеної у журналі бойових дій у період з 06.07.2022 року по 11.10.2022 року, окрім 12.08.2022 року позивач виконував завдання по охороні та обороні ДК України без вчинення активних бойових завдань. За виконання таких бойових завдань позивачу була нарахована та виплачена додаткова грошова винагорода в розмірі до 30000 грн.
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок суду 1-ї інстанції щодо протиправності дій відповідача щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою КМУ №168 у розмірі 100000 гривень, в розрахунку на місяць пропорційно дням безпосередньої участі в забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, за 12.08.2022 року та необхідності зобов`язати відповідача здійснити такі нарахування і виплату.
Колегія суддів також відхиляє посилання апелянта/позивача на те що він приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Чернігівської області з 05.07.2022 по 31.07.2022 року, з 01.08.2022 по 31.08.2022 року, з 01.09.2022 по 18.09.2022 року, 27.09.2022 року, з 03.10.2022 року по 12.10.2022 року, оскільки надана позивачем довідка підтверджує факт участі позивача у бойових діях, але не є документом на підтвердження безумовного нарахування та виплати додаткової грошової винагороди до 100000 грн за ці періоди, оскільки не містить необхідну інформацію з журналів бойових дій. В той же час відповідно до інформації отриманої з витягів журналу бойових дій позивачем не виконувались дії перелічені у п. 2 наказу № 392, окрім 12.08.2022 року.
При цьому, апеляційний суд наголошує, що для реалізації положень Постанови КМУ №168 виконання бойових розпоряджень та участь у бойових діях або забезпечені здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії не є тотожними поняттями.
Резюмуючи усе вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо спірних правовідносин.
Доводи апеляційних скарг, яким була дана оцінка в мотивувальній частині рішення, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційні скарги задоволенню не підлягають.
З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд –

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Пійськової частини НОМЕР_1 - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 червня 2024 року без змін.
          Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач 		А.Г. Федусик	
Судді	  	А.В. Бойко    О.А. Шевчук