ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

18 липня 2024 року 	м.Дніпро	справа № 160/21863/23	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді  Баранник Н.П.,
суддів:  Малиш Н.І., Щербака А.А.,   
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2023 року у справі № 160/21863/23 (суддя Ільков В.В., справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, в порядку письмового провадження) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-1231-51-13-05/62 від 11 лютого 2021 р. винесену Головним управлінням Державної податкової служби у Дніпропетровській області (далі відповідач); 
- зобов`язати Головне управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області здійснити коригування даних в інтегрованій картці платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування ОСОБА_1 шляхом виключення недоїмки з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначеної вимогою про сплату боргу (недоїмки) від 11 лютого 2021 року №Ф- 1231-51-13-05/62, в розмірі 37 788,74 грн..
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на те, що він є особою з інвалідністю ІІ групи, у зв`язку з чим відповідно до ст. 4 Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування” звільнений від сплати єдиного внеску. 
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2023 року адміністративний позов задоволено у повному обсязі.
Із рішенням суду першої інстанції не погодилось Головне управління ДПС у Дніпропетровській області, була подана апеляційна скарга. У скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову.
В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що в інтегрованій - картці платника ФОП ОСОБА_1 10.03.2023 зменшено щоквартальні нарахування по єдиному внеску згідно управлінського рішення від 10.03.2023  року №7303/4-36-24-12-14 на суму 25   245,44 гривень. 
Станом на 15.09.2023 року за даними ІС “Податковий блок” в ІКП ФОП ОСОБА_1 рахується недоїмка по єдиному внеску за період з 01.01.2017 року по 31.05.2018 року на загальну суму 12543,30 гривень. Позивач не надав доказів сплати ЄСВ на період 2017 по другий квартал 2018 року на суму 12 543 (довідка ОК-5). Згідно даних ІС “Податковий блок”, звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску згідно з таблицею 1 додатка 5 до Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів від 14.04.2015 року №435 (із змінами та доповненнями)  ФОП ОСОБА_1 за період 2013-2020 рр. не надавав. 
Отже, за позивачем обліковується заборгованість по єдиному соціальному внеску у сумі 37788,74 грн., у зв`язку із чим податковим органом в автоматичному режимі було сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-1231-51-13-05/62 від 11 лютого 2021 року. Дії відповідача законні та правомірні.
Представником позивача подано до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу відповідача. У відзиві стверджує, що позивачем не вчинялось жодних дій на здійснення реєстрації, перереєстрації, перенесення, зміни його даних як фізичної особи-підприємця у зв`язку з набранням законної сили 01.07.2004 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань». Отже, позивач не був суб`єктом підприємницької діяльності, тому не мав обов`язку з нарахування та сплати єдиного соціального внеску.   
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст.311 КАС України.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
З матеріалів справи встановлено, що позивач був зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності – ФОП та щодо позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запис про припинення підприємницької діяльності.
Позивач є особою, якій встановлено інвалідність ІІ групи з червня 2018 року безстроково, що підтверджується  відповідним посвідченням УСЗН в Малиновському районі ДП та СП ОМР від 18.10.2018 року, серія НОМЕР_1 .
Згідно з даними інформаційних систем ДПС України позивач з 02.08.2002 року перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС України на загальній системі оподаткування, та відповідно п. 4 частини першої ст. 4 Закону № 2464 був платником єдиного внеску. 
Стан платника: 11 - припинено, але не знято з обліку.
За даними інформаційної системи податкового органу, станом на 31.01.2021 року в ІКП ФОП ОСОБА_1 обліковується недоїмка зі сплати єдиного внеску у розмірі 37 788,74 грн., складається з таких автоматично нарахованих сум єдиного внеску:
по строку 09.02.2018 року нарахування у сумі 8448,00 грн за 2017 рік;
по строку 19.04.2018 року нарахування у сумі 2457.18 грн. за перший квартал 2018 року;
по строку 19.07.2018 року нарахування у сумі 2457,18 грн. за другий квартал 2018 року;
по строку 19.10.2018 року нарахування у сумі 2457,18 грн. за третій квартал 2018 року;
по строку 21.01.2019 року нарахування у сумі 2457,18 грн. за четвертий квартал 2018 року;
по строку 19.04.2019 року нарахування у сумі 2457,18 грн. за перший квартал 2019 року;
по строку 19.07.2019 року нарахування у сумі 2457,18 грн. за другий квартал 2019 року;
по строку 21.10.2019 року нарахування у сумі 2457,18 грн. за третій квартал 2019 року;
по строку 20.01.2020року нарахування у сумі 2457,18 грн. за четвертий квартал 2019 року;
по строку 21.04.2020 року нарахування у сумі 2078,12 грн. за четвертий квартал 2020 року;
по строку 20.07.2020 року нарахування у сумі 1039,06 грн. за четвертий квартал 2020 року;
по строку 19.10.2020 року нарахування у сумі 3178,12 грн. за четвертий квартал 2020 року;
по строку 19.01.2021 року нарахування у сумі 2200,00 грн. за четвертий квартал 2020 року.
Від ФОП ОСОБА_1 отримано заяву від 31.01.2022 року №б/н (вх.. ЕУ ДПС від 31.01.2022 року№12454/6), про встановлення йому інвалідності з 01.06.2018 року до 31.01.2022 року. 
У зв`язку з наведеним, податковим органом було направлено запит в Управління соціального захисту населення в Малиновському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради щодо надання відповідної інформації стосовно позивача та у подальшому була отримана відповідь, згідно якої ОСОБА_1 отримує державну соціальну допомогу, як особа з інвалідністю II групи (загального захворювання), призначену по   31.08.2022 року.
З урахуванням отриманої інформації, податковим органом виявлено завищення нарахування зобов`язань позивачу зі сплати єдиного внеску за період з 01.06.2018 року по 31.12.2020 роки на загальну суму 25 245,44 грн, а саме:
по строку 19.07.2018 року нарахування у сумі 819,06 грн. за другий квартал 2018 року;
по строку 19.10.2018 року нарахування у сумі 2457,18 грн. за третій квартал 2018 року;
по строку 21.01.2019р. нарахування у сумі 2457,18 грн. за четвертий квартал 2018 року;
по строку 19.04.2019 року нарахування у сумі 2457,18 грн. за перший квартал 2019 року;
по строку 19.07.2019року нарахування у сумі 2457,18 грн. за другий квартал 2019 року;
по строку 21.10.2019р нарахування у сумі 2457,18 грн. за третій квартал 2019 року;
по строку 20.01.2020р нарахування у сумі 2457,18 грн. за четвертий квартал 2019 року;
по строку 21.04.2020р нарахування у сумі 2078,12 грн. за четвертий квартал 2020 року;
по строку 20.07.2020р нарахування у сумі 1039,06 грн. за четвертий квартал 2020 року;
по строку 19.10.2020р нарахування у сумі 3178,12 грн. за четвертий квартал 2020 року;
по строку 19.01.2021р нарахування у сумі 2200,00 грн. за четвертий квартал 2020 року.
В інтегрованій - картці платника ФОП ОСОБА_1 10.03.2023 року було здійснено зменшеня щоквартальні нарахування по єдиному внеску згідно управлінського рішення від 10.03.2023 року №7303/4-36-24-12-14 на суму 25   245,44 гривень. 
Станом на 15.09.2023 року за даними ІС “Податковий блок” в ІКП ФОП ОСОБА_1 рахується недоїмка по єдиному внеску за період з 01.01.2017 року по 31.05.2018 року на загальну суму 12543,30 гривень. 
Позивач не надавав доказів сплати ЄСВ на період 2017 по другий квартал 2018 року на суму 12 543 (довідка ОК-5).
Згідно даних ІС “Податковий блок” звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску згідно з таблицею 1 додатка 5 до Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів від 14.04.2015 року №435 (із змінами та доповненнями) ФОП ОСОБА_1 за період 2013-2020 рр. не надавав. 
Таким чином, за позивачем обліковується заборгованість по єдиному соціальному внеску у сумі 37788,74 грн., у зв`язку із чим податковим органом в автоматичному режимі  було сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-1231-51-13-05/62 від 11 лютого 2021 року. 
Не погодившись із зазначеними нарахуваннями, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявних підстав для задоволення позовних вимог, враховуючи наступне.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначені Законом України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування” №2464-VI від 08.07.2010 р. (далі - Закон №2464-VI.)
Відповідно до пункту 2 статті 1 Закону №2464-VI, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі єдиний внесок) - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Частиною 2 статті 2 Закону №2464-VI встановлено, що виключно цим Законом визначаються принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.
Пунктом 4 частини 1 статті 4 Закону №2464-VI та підпунктом 3 пункту 1 розділу ІІ Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України №449 від 20.04.2015 р. (далі - Інструкція №449) передбачено, що платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі які обрали спрощену систему оподаткування.
Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 6 Закону №2464-VI, платники єдиного внеску зобов`язані своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску.
Пунктом 5 розділу IV Інструкції №449 передбачено, що зазначена категорія платників самостійно для себе визначає базу для нарахування єдиного внеску, яка не може бути меншою за розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, але в розмірі, не більшому за максимальну величину бази нарахування єдиного внеску; платники сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.
Відповідно до частини 4 статті 4 Закону №2464-VI (в редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин), особи, зазначені у пунктах 4 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Право на пенсійне забезпечення, загальні умови призначення пенсій, порядок їх нарахування та розміри визначаються, зокрема, Законом України “Про пенсійне забезпечення” №1788-ХІІ від 05.11.1991 р. (далі - Закон №1788-ХІІ) та Законом України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” №1058-IV від 09.07.2003 р. (далі – Закон №1058-IV).
Статтею 1 Закону №1058-IV визначено, що пенсіонером є особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.
Отже, звільнення фізичної особи-підприємця, який обрав спрощену систему оподаткування, від сплати єдиного внеску можливе за наявності двох умов. По-перше, така особа повинна мати статус пенсіонера за віком або інваліда, по-друге, отримувати відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу.
Такий висновок суду узгоджується з правовим висновком, закріпленим у постанові Верховного Суду від 20.03.2018 року у справі № 805/2195/17-а.
Виключення з вказаної категорії осіб становлять тільки ті фізичні особи-підприємці, які добровільно беруть участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідачем під час розгляду справи не надано суду доказів звернення позивача із заявою про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування та відповідно укладання з ним договору про добровільну участь.
При цьому, слід зауважити, що подання особою Звіту про суму нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску, не свідчить про добровільну участь особи у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Враховуючи, що позивач є особою, якій встановлено інвалідність ІІ групи з 2018 року, а відтак є звільненим від сплати єдиного внеску в силу вимог частини 4 статті 4 Закону №2464-VI, договору про добровільну участь в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування не укладав, він не має обов`язку щодо сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Також суд вірно звернув увагу на те, що з набранням чинності Закону України “Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців” 01.07.2004 р., відомості про фізичну особу- підприємця ОСОБА_1 не були включені до ЄДР, через те, що позивачем не було надано до органу державної реєстрації відповідних документів, отже ОСОБА_1 не  підтвердив свій статус фізичної особи-підприємця і не міг здійснювати підприємницьку діяльність та отримувати від неї дохід.
Під час розгляду справи судом враховано правову позицію Верховного Суду стосовно даних правовідносин, яка викладена у постанові від 05.11.2018 р. по справі №806/2169/16 та у постанові від 04.12.2018 р. по справі №818/1223/16.
Таким чином, з огляду на встановлені судом обставини, відповідач безпідставно сформував та направив позивачу оскаржену вимогу, така вимога є протиправною та підлягала скасуванню.
Згідно із Порядком ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженим наказом Міністерства фінансів України №5 від 12.01.2021, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05.03.2021 року за №321/35943, інтегрована картка платника (далі - ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску (далі - платежі), що ведеться за кожним видом платежу.
Відповідно до пункту 1 глави 1 Розділу II Порядку, з метою обліку нарахованих і сплачених, повернутих та відшкодованих сум платежів територіальними органами ДПС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які мають сплачуватися такими платниками на рахунки, відкриті в розрізі адміністративно-територіальних одиниць.
ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та фондами загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування за відповідним видом платежу та відповідною адміністративно-територіальною одиницею.
Згідно із главою 2 Розділу II Порядку, з метою забезпечення контролю за правильністю відкриття/закриття ІКП в інформаційній системі щодекадно забезпечується автоматичне формування реєстрів контролю:
- реєстр контролю ІКП, відкритих в інформаційній системі, які не відповідають Переліку форм ІКП;
- реєстр контролю наявності відкритої ІКП за платником, стосовно якого в ЄДР внесено запис про припинення;
- реєстр контролю наявності ІКП без ознаки "Платник відсутній в реєстрі" відкритої платнику, якого не включено/виключено з реєстру платників певного податку;
Наявні записи в реєстрах контролю не пізніше наступного робочого дня з дня їх виявлення відпрацьовуються підрозділом, що здійснює облік платежів, шляхом усунення помилок:
- у разі виявлення невідповідностей між ІКП, відкритими в інформаційній системі, та Переліком форм ІКП - здійснюється перекодування ІКП на відповідну форму обліку ІКП;
- у разі виявлення ІКП, відкритої за платником, якого не включено/виключено з реєстру платників певного податку, - здійснюється перекодування такої ІКП з ознакою “Платник відсутній в реєстрі”.
Аналіз наведених норм права свідчить, що відображення контролюючим органом в інтегрованій картці платника податків відомостей щодо своєчасного нарахування та сплати податкових зобов`язань створює певні наслідки для платника податків та наявність у останнього матеріально-правового інтересу щодо вірного та об`єктивного відображення в інтегрованій картці фактичного стану розрахунків з бюджетом. Відповідно, у разі скасування вимоги про сплату податкового боргу, контролюючий орган зобов`язаний вчинити дії щодо відображення/коригування у особовій картці позивача дійсного стану зобов`язань перед бюджетом.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.03.2020 в адміністративній справі №826/9288/18.
З огляду на викладене, суд обгрунтовано зобов`язав Головне управління ДПС у Дніпропетровській області виключити з інформаційної системи ДПС у Дніпропетровській області та індивідуальної картки платника податків ОСОБА_1 відомості про наявність боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування в розмірі 37788,74 гривень. 
З урахуванням викладеного, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Керуючись ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 жовтня          2023 року у справі № 160/21863/23 - залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий - суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      Н.І. Малиш 

                               суддя                                                                      А.А. Щербак