ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

28 травня 2024 року 	м. Дніпро	справа № 280/7664/23	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Сафронової С.В. (доповідач),
                               суддів:  Коршуна А.О., Чепурнова Д.В.,     
за участю секретаря судового засідання Ретинської В.С. 

     розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Запорізької митниці на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14 грудня 2023 року     
у адміністративній справі № 280/7664/23 за позовом Приватного акціонерного товариства «Український графіт» до Запорізької митниці про визнання протиправними та скасування рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 14 грудня 2023 року    задоволено позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Український графіт» та визнано протиправними і скасовано рішення Запорізької митниці про коригування митної вартості товарів №UA112080/2023/000010/1 від 29.06.2023, №UA112080/2023/000014/2 від 07.07.2023, а також про відмову у митному оформленні (випуску) товарів, оформлені картками відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA112080/2023/000154, №UA112080/2023/000161, №UA112080/2023/000193, №UA112080/2023/000215, а також стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Запорізької митниці на користь Приватного акціонерного товариства «Український графіт» судовий збір у розмірі 20565,49 грн.
Зазначене рішення суду першої інстанції оскаржено відповідачем в апеляційному порядку з підстав порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити рішення про  відмову у  задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована помилковістю висновків суду першої інстанції про наявність підстав для скасування оскаржуваних у цій справі Рішень про коригування митної вартості товарів оскільки при проведенні у відповідності до ст.337 МКУ перевірки було виявлено, що надані позивачем до митного оформлення документи на підтвердження заявленої митної вартості товару за МД № 23UA112080006226U0 від 20.06.2023 та МД № 23UA112080006708U6 від 30.06.2023 - не містять достовірних та об`єктивних відомостей що підтверджують числові значення складових митної вартості, та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена, а тому, відповідно до ст. 58 МК України неможливо підтвердити заявлений метод визначення митної вартості товарів, тим більш, що у  митного органу наявна інформація щодо вищої митної вартості подібного/аналогічного товару. Вказані недоліки за твердженням відповідача не було усунуто внаслідок надання позивачем додаткових документів. Зокрема, відповідач посилається, що митнецею було взято до уваги: листи ПрАТ «Укрграфіт» від 18.07.2023 № 34-105 та компанії продавця «Polska Grnpa Importowa Premium Sp. z.o.o.» від 31.07.2023 № 31-07-2023-01, але вони не можуть бути використані для підтвердження заявленої митної вартості товару, оскільки є тільки перепискою контрагентів щодо можливості надати документи для підтвердження митної вартості антрациту, який поставляється відповідно Додатку від 03.04.2023 №1 до зовнішньоекономічного контракту від 03.04.2023 № 58-PGIP/UG/804/23-16/2320403/34; а до висновку ДП «Держзовнішінформ» від 06.07.2023 № 25/100 не було долучено додатки, які підтверджують джерела використаної цінової інформації, що не дає можливості перевірити обґрунтованість висновків, які в них наведені, крім того, інформація ДП «Держзовнішінформ» про прийнятність контрактної ціни надана без врахування фактичного посередницького характеру зовнішньоекономічної операції та без проведення аналізу складових вартості товару, що унеможливлює її використання для підтвердження заявленого декларантом рівня митної вартості товару.
       Крім того, щодо підтвердження витрат на транспортування, відповідач акцентує увагу на те, що відповідно до вимог ч.21 ст.58 МК України використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості повинні бути об`єктивними, піддаватися обчисленню та підтверджуватися документально, а серед переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначеного ч. 2 статті 53 МКУ, є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Зазначені норми з урахуванням положень ч.10 ст.58 МКУ, якою передбачено при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.
          Окремо, відповідач акцентує увагу на зазначені позивачу в повідомленнях митницею, що: за МД № 23UA112080006226U0 від 20.06.2023 вказана інформація, що не дає змоги зрозуміти ким здійснювалась оплата за перевезення, а договірні відносини між зазначеними підприємствами митному органу не відомі, оскільки поставка товару здійснюється на підставі контракту від 03.04.2023 Ns 58- PGIP/UG/804/23-16/2320403/34, додатку до нього від 03.04.2023 додаток Ns 1 та комерційного інвойсу від 23.05.2023 Ns FV23/05/49, якими передбачено застосування комерційних умов поставки товару СРТ ст. Порт Велике-Запоріжжя. На підставі Правил використання внутрішніх та міжнародних торгових термінів Інкотермс 2010, які були прийняті Міжнародною торговою палатою, та чинні з 01.01.2011, умови поставки СРТ «фрахт перевезення оплачені до» означають, що продавець передає товар перевізнику чи іншій особі, поіменованому продавцем, в узгодженому місці (Порт Велике-Запоріжжя), та, що продавець повинен укласти договір про перевезення та понести витрати на перевезення, необхідні для доставки товару в узгодженому місці призначення. Тобто, всі витрати на перевезення, необхідні для доставки товару в узгодженому місці призначення (ст. Порт Велике-Запоріжжя) несе продавець, і, відповідно, витрати на перевезення до пункту призначення є невід`ємною складовою митної вартості товару, що оцінюється; за МД № 23UA112080006708U6 від 30.06.2023 вказана інформація, яка не дає змоги зрозуміти ким здійснювалась оплата за перевезення, а договірні відносини між зазначеними підприємствами митному органу не відомі, оскільки поставка товару здійснюється на підставі контракту від 03.04.2023 Ns 58- PGIP/UG/804/23-16/2320403/34, додатку до нього від 03.04.2023 Ns додаток 1 та комерційного інвойсу від 02.06.2023 FV 23/06/08, якими передбачено застосування комерційних умов поставки товару СРТ ст. Порт Велике-Запоріжжя. На підставі Правил використання внутрішніх та міжнародних торгових термінів Інкотермс 2010, які були прийняті Міжнародною торговою палатою, та чинні з 01.01.2011, умови поставки СРТ «фрахт перевезення оплачені до» означають, що продавець передає товар перевізнику чи іншій особі, поіменованому продавцем, в узгодженому місці (Порт Велике-Запоріжжя), та, що продавець повинен укласти договір про перевезення та понести витрати на перевезення, необхідні для доставки товару в узгодженому місці призначення. Тобто, всі витрати на перевезення, необхідні для доставки товару в узгодженому місці призначення (ст.Порт Велике-Запоріжжя) несе продавець, і, відповідно, витрати на перевезення до пункту призначення є невід`ємною складовою митної вартості товару, що оцінюється.
          За вказаних обставин, відповідач наголосив на тому, що відповідно до положень частини 11 статті 58 МКУ, витрати на транспортування після ввезення не включаються до митної вартості товарів за умови виділення їх з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, що документально підтверджені та які піддаються обчисленню, а позиція митниці, щодо необхідності підтвердження взаємовідносин з суб`єктами зазначених в гр. 23 залізничних накладних, з метою підтвердження (включення) складової митної вартості, підтверджується висновками Верховного Суду в постанові від 24.12.2020 по справі №804/3714/16, а також позицією Верховного Суду у постанові від 22.07.2020 по справі № 804/317/16, яким зазначено, що документи, що містять відомості про вартість перевезення, подаються у будь-якому разі, незалежно від умов поставки, виходячи з чого, відповідач вважає помилковою та такою, що суперечить нормам Митного кодексу вказівку суду першої інстанції на відсутність необхідності надання документів в підтвердження транспортних витрат з огляду на не надання позивачем документів, які б підтверджували доводи про не понесення додаткових витрат, пов`язаних з доставкою товару останні є невід`ємною складовою митної вартості товару, оскільки обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачі (постанови Верховного Суду від 14.05.2019 по справі № 804/16334/15, від 06.11.2019 по справі № 804/5959/16).
Помилковими відповідач вважає також висновки суду першої інстанції в тій частині, які  мотивовані тим, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення, сам по собі не може розцінюватися як заниження декларантом митної вартості, не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості. Так, відповідач зазначає, що в оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості товарів та в повідомленнях декларанту про необхідність надання декларантом додаткових документів, митниця керувалась вимогами частин 2 та 3 статті 53 та 54 МКУ вказуючи, що надані до митного оформлення документи не містять достовірних та об`єктивних відомостей які підтверджують числові значення складових митної вартості та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена. З матеріалів справи вбачається, що в гр.33 оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товарів митницею зазначено, що підставою для винесення рішення та коригування митної вартості є неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.2-3 ст.53 Митного кодексу України. Проте, позивачем додаткові документи не було надано у повному обсязі згідно вичерпного переліку відповідно ст.53 Митного кодексу України, а надані документи у сукупності з наданими до митного оформлення документами, не спростовують розбіжності та невідповідності відомостей, які були виявлені під час здійснення митного оформлення.
      Пояснюючи застосування резервного методу визначення митної вартості товарів, відповідач посилається на те, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів винесено митницею відповідно до положень Митного кодексу України та вимог наказу Мінфіну №598 від 24.05.2012 «Про затвердження Форми рішення про коригування митної вартості товарів. Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору», а тому висновки суду про безпідставне застосування резервного методу відповідач також вважає помилковим.
Враховуючи описані в апеляційній скарзі фактичні обставини справи, відповідач посилаючись на положення ч.3 ст.53 Митного кодексу України вважає висновки суду першої інстанції у цій справі щодо надання всіх необхідних документів до митного оформлення помилковими, а виходячи з вимог: статті 17 та додатку III, параграфу 6 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року; ч.1, ч.3, п.1 ч.4, п.1 п.2 п.3 ч.5, п.2 ч.6 ст.54 і п.1 ч.1 ст.336 МКУ – відповідач наголошує, що декларант відмовився від надання в повному обсязі документів, які підтверджують митну вартість та надання неналежних документів не може вважатися виконанням вимог митниці щодо підтвердження митної вартості товарів, а тому митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.
Оскільки використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості повинні бути об`єктивними, піддаватися обчисленню та підтверджуватися документально (ч. 21 ст. 58 МКУ), а до закінчення митного оформлення, документи в повному обсязі відповідно до норм ст. 53 МКУ, що підтверджують митну вартість товарів, декларантом не надано, митна вартість могла бути визнана за умови надання до митного оформлення належних документів в повному обсязі. Виходячи з положень ч.2 і ч.3 ст.58, п.2 ч.6 ст.54, п.2 ч.1 ст.57 Митного кодексу України відповідач з огляду на фактичні обставини справи вважає помилковими зазначені у рішенні суду висновки щодо наданих до митного оформлення документів.
Посилаючись на правову позицію Верховного Суду, що наводилася в постановах від 30.06.2015 № 21-591а15/814/283/14, від 31.03.2015 № 21-127а-15, від 14.05.2019 по справі № 804/16334/15, від 11.06.2019 № 804/7761/15, від 30.07.2019 по справі № 804/16582/14, а також на положення розділів III, XI Митного кодексу України, Порядку здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів митного контролю, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 31.07.2015 № 684 і зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 21.08.2015 за № 1021/27466, а також розроблених Керівництвом з контролю митної вартості Всесвітньої митної організації Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених Наказом Державної митної служби України від 01.07.2021 № 476 (далі - Методичні рекомендації), та ч.1 і ч.2 ст.64, ч.1 ст.320, ч.1 ст.361, ч.2 ст.363 Митного кодексу України – відповідач наголошує, що в гр. 33 оскаржуваних Рішень про коригування митної вартості товарів митницею досить повно та обґрунтовано зазначено обставини прийняття оскаржуваних рішень, чому заявлена митна вартість не може бути визнана, про наявність інформації щодо вищих рівнів митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено з зазначенням вартості на такі товари, про перелік документів за умови надання яких митна вартість може бути визнана; послідовність застосування методів визначення митної вартості після проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом згідно вимог ч. 4 ст. 57 МКУ та інше, а тому прийняті Рішення про коригування митної вартості товарів оформлено відповідно до вимог ст.55 Митного кодексу України, і відповідно, відповідач вважає  прийняті Рішення про коригування митної вартості товарів обґрунтованими і такими, що відповідають чинному законодавству, а оскаржувані картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення обґрунтованими та такими, що відповідають чинному законодавству, і відповідно висновки суду першої інстанції в зазначеній частині помилковими.
          Позивач не погоджуючись з доводами апеляційної скарги відповідача вважає їх необґрунтованими, а скаргу такою, що не підлягає задоволенню, просить залишити рішення Запорізького окружного адміністративного суду без змін з урахуванням того, що зазначене рішення прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
          Описуючи обставини декларування товару, позивач акцентує увагу на неправомірності витребування митним органом додаткових документів на підтвердження митної вартості товарів, вказуючи на те, що у даному випадку відповідач не надав доказів на підтвердження наявності у митного органу законодавчо визначених та обґрунтованих підстав для витребування у позивача додаткових документів, зокрема, що позивач в митній декларації зазначив не всі документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів, вніс до декларації недостовірні або неточні відомості або що надані митному органу документи містили розбіжності чи ознаки підробки.
          Наголошуючи на змісті ч.2 ст.53 Митного кодексу України, якою встановлено встановлений вичерпний перелік документів, що подаються декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення, позивач вказує, що ПрАТ «Укрграфіт» не було понесено жодних додаткових, не включених в ціну товару витрат, які визначені у ч.10 ст. 58 Митного кодексу України, і  відповідачем не надано доказів протилежного. 
У даному випадку позивач вважає відсутні складові митної вартості, в тому числі, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України (п.5 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України), що також підтверджено продавцем товару в листі від 23.06.2023 № 23-06-2023-04 щодо включення вартості перевезення в ціну товару, який було додатково надано митному органу разом із поясненнями декларанта, відповідно, вважає, що подані позивачем при декларуванні товару документи є достатніми для підтвердження митної вартості товару відповідно до обраного методу її визначення - за ціною договору (контракту).
Наголошуючи на відсутності у митниці жодних підстав для витребування від декларанта додаткових документів, та відсутності в наданих ПрАТ «Укрграфіт» документах розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, ознаків підробки, відсутності у відповідача зауважень щодо основного пакету поданих позивачем документів, що підтверджують заявлену митну вартість товару, а також наявності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, яка підлягає сплаті за товар, позивач вважає висновки суду першої інстанції у цій справі законними  та обґрунтованими, а доводи апеляційної скарги відповідача безпідставними, тому просить залишити без змін рішення суду першої інстанції.
          Заслухавши пояснення представників сторін по справі, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши за матеріалами справи повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин та правильність їх юридичної кваліфікації і застосування до спірних правовідносин норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача виходячи з нижченаведеного.
Судом першої інстанції встановлено, що предметом спору у цій справі є питання правомірності/неправомірності прийнятих Запорізькою митницею рішень про коригування митної вартості товарів №UA112080/2023/000010/1 від 29.06.2023, №UA112080/2023/000014/2 від 07.07.2023, а також відмова у митному оформленні (випуску) товарів оформленими картками відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA112080/2023/000154, №UA112080/2023/000161, №UA112080/2023/000193, №UA112080/2023/000215 митницею рішень про коригування митної вартості товарів № UA112080/2023/000010/1 від 29.06.2023, № UA112080/2023/000014/2 від 07.07.2023 та карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA112080/2023/000154, № UA112080/2023/000161, № UA112080/2023/000193, № UA112080/2023/000215. 
Вирішуючи спір у цій справі по суті судом першої інстанції встановлено, що оскаржувані позивачем у цій справі рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення – були винесені (прийняті) відповідачем за результатом здійсненного ПрАТ «Укрграфіт» (позивачем) митного оформлення поставки за укладеним з компанією Polska Grupa Importova Premium Sp z.о.о. (Польща) контрактом №58-PGIP/UG/804/23-16/2320403/34 від 03.04.2023 вугільної продукції (товару) - антрацит 10-25мм код    УКТЗЕД    2701, поставка якого згідно Додатку №1 від 03.04.2023 до контракту була узгоджена в квітні-травні 2023 року на умовах СРТ - залізнична станція Порт Велике-Запоріжжя УЗ (згідно Інкотермс-2010) в загальній кількості 620 тон (+/- 10%) товару - антрацит 10-25мм код    УКТЗЕД    2701 за ціною 346,50 доларів США за 1 тону на умовах СРТ - залізнична станція Порт Велике-Запоріжжя УЗ (згідно Інкотермс-2010). Орієнтована загальна вартість всього обсягу товару (620 тон) по додатку №1 від 03.04.2023 до контракту становить 214 830,00 доларів США (+/- 10%). Згідно п. 3.3 контракту умови оплати - 100 % передоплата за 7 (сім) днів до дати відвантаження, на підставі інвойсу на передоплату продавці. При цьому, згідно п. 4.2 контракту поставка товару повинна здійснюватися у залізничних вагонах, і за додатком №1 поставка повинна здійснитися протягом 30 календарних днів з дати оплати, а на підставі п.3.3 контракту та отриманого від продавця рахунку-проформи № PRO 00014/04/2023 від 19.04.2023 позивачем було перераховано платіжним дорученням в іноземній валюті №57 від 21.04.2023 передоплату вартості всього обсягу товару (620 тон) по додатку №1 від 03.04.2023 до контракту в розмірі 214 830,00 доларів США.
Для здійснення в травні-липні 2023 року митного оформлення поставки товару за укладеним з компанією Polska Grupa Importova Premium Sp z.о.о. (Польща) контрактом №58-PGIP/UG/804/23-16/2320403/34 від 03.04.2023, Приватним акціонерним товариством «Український графіт» подавались до підрозділу Запорізької митниці м/п «Запоріжжя» електронні митні декларації та документи, що підтверджують митну вартість товару. В митному оформленні товару за заявленою ПрАТ «Укрграфіт» митною вартістю товарів за першим, основним методом (за ціною договору) відповідачем було відмовлено з причини наявності у митниці інформації про найбільшу величину вартості товару, час імпорту якого в Україну збігається з часом імпорту задекларованого товару, або є максимально наближеним до нього, та прийняттям рішень про коригування митної вартості товарів.
За твердженням позивача, зазначений товар є сировиною, необхідною для виробництва продукції ПрАТ «Укрграфіт», який використовується виключно у власному виробництві та не передбачається для подальшого перепродажу.
Під час судового вирішення спору встановлено, що для ввезення партії імпортованого товару - антрацит 10-25мм код    УКТЗЕД    2701 в кількості 128 950 кг (два залізничні вагони), ПрАТ«Укрграфіт» подавалася до митного органу попередня митна декларація IM EE №23UA112000901077U6, дата подачі 23.05.2023, (т.1 а.с.39) з заявленою митною вартістю товару 44681,18 доларів США, визначеною за першим методом (за ціною контракту), враховуючи ціну товару 346,50 доларів США за 1 тону, та сплачено митні платежі в сумі 326 785,64грн (податок на додану вартість), а після прибуття товару до митної території України, відповідно до ч.13    ст.259 Митного кодексу України, для випуску товарів у вільний обіг, позивачем 05.06.2023 подавался до митного органу додаткова декларація ІМ 40 ДЕ №23UA112080005739U5 (додаткова до попередньої митної декларації IM EE №23UA112000901077U6) (т.1 а.с.40) на товар: «Антрацит, з вмістом легких речовин (у перерахунку на суху безмінеральну основу) не більш як 14%. Антрацит 10-25мм-128,95тн. Вихід легких речовин (у переравхунку на суху безмінеральну основу): 13,14% +- 0,19; загальна сірка:1,11%+-0,04; теплота згоряння: 26151 кдж/кг +-160/6246ккал/кг. Країна виробництва: 7А. Виробник: не має даних».
Декларанту (позивачу) 06.06.2023 відповідачем було направлено повідомлення стосовно проведення митного огляду та взяття проб товару, і того ж дня було проведено митний контроль та відібрано зразки товару для проведення досліджень в Дніпропетровському управлінні експертиз та досліджень СЛЕД Держмитслужби, про що складено акт митного огляду від 06.06.2023 №23UA112080005739U5 та акт про взяття проб і зразків товарів від 06.06.2023 №26 (т.1 а.с.64). Відповідно до висновку №142000-3700-0217 від 15.06.2023 (т.1 а.с.30-31) продукт в робочому стані має загальну вологу - 8,28 %, зольність 13,63% , загальна сірка, 1,11%, теплота згоряння - 26151 кдж/кг        +-160/6246ккал/кг; в сухому стані має зольність - 14,86%, загальна сірка 1,21%, вихід легких речовин - 11,19%. Встановлено, що визначені в межах використаних методів дослідження показники наданої проби товару характерні для антрациту. Незначні відхилення показників вмісту вологи, золи та літких речовин не впливають на класифікацію товару.
За матеріалами справи судом з`ясовано, що 23.06.2023 відповідно до поданих позивачем 05.06.2023 документів, відповідачем була видана картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, товаротранспортних засобів комерційного призначення №UA112080/2023/000163 (т.1 а.с.73-74), і підставою для цього стало те, що за результатами проведення митного огляду та відбору зразків встановлено, що митна декларація подана з порушенням вимог ч.1 ст.257, ч.3 ст.335 МКУ    щодо заявлення точних відомостей, які необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення, що свідчить про порушення вимог    наказу Міністерства фінансів України від 30.05.2012 №651    щодо заповнення        гр.31 МД (в частині заявлення відомостей, які дають змогу однозначно ідентифікувати та класифікувати товар за    УКТЗЕД), а саме заявлений опис товару не відповідає опису товару, визначеному у висновку СЛЕД від 15.06.2023. Відповідно до    ст.260 МКУ    оформлена митна декларація ІМ40ТН від 06.06.2023 №23UA112080005807U0. Від декларанта не надійшло відповідної заяви про проведення дій передбачених пп.33-36 ПКМУ №450 від 21.05.2012. Вказана картка відмови позивачем не оскаржується.
Разом з тим, 06.06.2023 позивачем подано до підрозділу Запорізької м/п «Запоріжжя» тимчасову митну декларацію ІМ40ТН№23UA112080005805U0 з заявленою митною вартістю товару 44681,18дол США, визначеною за першим методом (за ціною контракту), а з вказаною митною декларацією митниці було надано пакет документів: рахунок-проформу №PRO 00014/04/2023 від 19.04.2023 (0325); інвойс FV 23/05/49 від 23.05.2023 (0380); залізничні накладні №02200, №02193 від 19.05.2023 (0722); сертифікат походження PL/MF/AL 0106206 від 23.05.23 (0861); платіжне доручення в іноземній валюті №57 від 21.04.2023 (3001); контракт №58-PGIP/UG/804/23-16/2320403/34 від 03.04.2023 (4100); додаток №1 від 03.04.2023 до контракту (4103); звіт з інспекції хімічної лабораторії Полкарго Медика №043/09/001/23 від 25.05.2023 з протоколом дослідження якості товару (4207); прибутковий ордер №230372 від 19.05.2023 (9000); попереднє листування з продавцем - лист ПрАТ «Укрграфіт» №15/017 від 03.04.2023, листи Polska Grupa Importova Premium Sp zo.0. №03/01/23-01M від 01.03.23, №04-04-2023-02 від 03.04.23 (9000); річний графік динаміки ціни на вугілля інформаційно-аналітичного економічного видання Trading Economics (веб-сайт tradingeconomics.com), що використовує офіційні джерела економічних даних (9000); копія митної декларації країни відправлення №23PL303030E0004772 від 23.05.23 (9610).
Проте, карткою відмови №UA112080/2023/000154 відповідачем було відмовлено в прийнятті митної декларації з тих причин, що митна декларація подана з порушенням вимог ч.1    ст.257 МКУ    щодо заявлення точних відомостей, які необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення, що відповідач вважає порушенням вимог п.29 ПКМУ від 21.05.2012 №450, ч.3    ст.260 МКУ    та вимог    наказу Мінфін України №651 від 30.05.2012    щодо заявлення точних відомостей про товар, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. Відповідно до    ст.308 МКУ    відмовлено у зв`язку з невірним розрахунком суми фінансової гарантії, оскільки у митниці наявна інформація про найбільшу величину вартості товару, час імпорту якого в Україні збігається з часом імпорту задекарованого товару або є максимально наближеним до нього з розрахунку 0,62 USD за 1кг. Саме вказану картку відмови позивач оскаржує у цій справі.        
Обґрунтовуючи подання 20.06.2023до митного органу електроної митної декларації ІМ40ДТ №23UA112080006226U0 (додаткова до тимчасової IM40TH від 06.06.2023 №23UA112080005807U0) із внесенням до графи 31 МД відомостей про товар, які зазначені у Висновку СЛЕД 15.06.2023 №142000-3700-0217, з заявленою митною вартістю товару 44 681,18 доларів США, визначеною за першим методом, та відповідний пакет документів, в тому числі, визначених ч.2    ст. 53 Митного кодексу України, які підтверджують митну вартість товару - позивач посилається на необхідність завершення митного оформлення, згідно із ч.1 ст.260, ст.261 Митного кодексу України.
Митницею в свою чергу 20.06.2023 було направлено декларанту повідомлення (протокол обробки 742519) в якому вказано, що при проведенні перевірки документів, які надані у підтвердження заявленої митної вартості товарів, виявлено наступне: 1. до митного оформлення надано прибутковий ордер ПрАТ «Укрграфіт» №2303721 датований 19.05.2023, який посилається на інвойс №FV 23/05/49 від 23.05.2023; 2. відповідно до п. 3.3 контракту від 03.04.2023 №58-PGIP/UG/804/23-16/2320403/34 умови оплати - 100% передплата за сім днів до дати відвантаження товару. Відповідно до 4 залізничних накладних №№ 02193, 02200 відвантаження товару здійснено 19.05.2023, a передплату за товар здійснено 21.04.2023; 3. до митного оформлення надано копію митної декларації країни відправлення від 23.05.2023 №23PL303030E0004772. Вартість партії товару згідно якої становить 174588 злотих. Інформація щодо крос-курсу валют відсутня, тому перевірити вартісні характеристики, зазначені у копії митної декларації країни відправлення не є можливим; 4. відповідно до наданих до митного оформлення документів, поставка оцінюваної партії товарів здійснена відповідно до комерційних умов поставки СРТ (ст. Порт Велике-Запоріжжя). Але згідно листа від 03.04.2023 №04-04-2023-02 продавець готовий поставити товар - «вугілля Антрацит 10-25 мм» за ціною 346,5 дол. США на умовах DAP (ст. Порт Велике-Запоріжжя); 5. у гр. 23 залізничних накладних від 19.05.2023 №№: 02193, 02200 «Уплата провізних платежів» зазначено: Platik PKP LHS Trade@TransExperICzaicki / CzaickiSp. J. LHS-WH2-DZ- 154/2022 kodplanika 05010600. Оплата по УЗ «ТОВ «Вагон-інвест» (код 5636888), що не дає змоги зрозуміти ким здійснювалась оплата за перевезення. Договірні відносини між зазначеними підприємствами митному органу не відомі; 6. поставка товару здійснюється на підставі контракту від 03.04.2023 №58-PGIP/UG/804/23-16/2320403/34, додатку до нього від 03.04.2023 №FV23/05/49, якими передбачено застосування комерційних умов поставки товару СРТ ст.Порт Велике-Запоріжжя. На підставі Правил використання внутрішніх та міжнародних торгових термінів Інкотермс 2010, умови поставки СРТ «фрахт перевезення оплачені до» означають, що продавець передає товар перевізнику чи іншій особі, поіменованому продавцем, в узгодженому місці (Порт Велике-Запоріжжя), та, що продавець повинен укласти договір про перевезення та понести витрати на перевезення, необхідні для доставки товару в узгодженому місці призначення. Тобто, всі витрати на перевезення, необхідні для доставки товару в узгодженому місці призначення (ст. Порт Велике-Запоріжжя) несе продавець, і, відповідно, витрати на перевезення до пункту призначення з невід`ємною складовою митної вартості товару, що оцінюється.
Одночасно, позивачу було зазначено про необхідність надання митниці (за наявності) додаткових документів протягом 10 календарних для підтвердження заявленої митної вартості товарів (за наявності): 1)договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) виписку з бухгалтерської документації; 4) специфікації виробника товару; 5) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
29.06.2023 позивачем до митниці були надані пояснення щодо зазначених зауважень митниці та наступні додаткові документи: виписку з бухгалтерської документації - відомість руху ТМЦ за 19.05.2023 (вих. №34/1158 від 02.06.2023), прибутковий ордер №230372и; лист ПрАТ «Укрграфіт» від 21.06.2023 № 34-96; лист Polska Grupa Importova Premium Sp z o.о. від 23.06.2023 №23-06-2023-04.
Але, відповідачем 29.06.2023 було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA112080/2023/000010/1, відповідно до якого митна вартість імпортованого ПрАТ «Укрграфіт» товару визначена відповідачем за резервним методом згідно наявної у митного інформації (МД від 22.05.2023 №UA110150/2023/6908, від 24.05.2023 №UA110150/2023/7009) з розрахунку 0,62 доларів США/кг, а загальна вартість партії товару, відповідно становить 79 949,00 доларів США, та рішення про відмову у митному оформленні (випуску) товарів (картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA112080/2023/000193).
Після отримання зазначеного рішення ПрАТ «Укрграфіт» звернулося до митного органу щодо митного оформлення товару в режимі «під гарантійне зобов`язання» (в порядку    глави 45 Митного кодексу України), подало нову електронну митну декларацію (додаткову до тимчасової) IM 40 ДТ №23UA112080007377U3 від 21.07.2023 з заявленою митною вартістю товару 44681,18 доларів США, визначеною за першим методом (за ціною контракту).
В графі 33 рішення про коригування митної вартості товарів №UA112080/2023/000010/1 від 29.06.2023 зазначено, що митна вартість може бути визнана за умови надання додаткових документів: 1)договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2)рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами. визначеними договором (угодою, контрактом): 4)специфікації виробника товару; 5)висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Позивачем в свою чергу в порядку ч.8    ст.55 Митного кодексу України    було подано до митного органу заяви від 02.08.2023 вих. №16/1710 та від 28.08.2023 №16/1925 про скасування рішення про коригування митної вартості №UA112080/2023/000010/1 від 29.06.2023 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA112080/2023/000193, визнання заявленої ПрАТ «Укрграфіт» митної вартості товару, визначеної за першим методом (за ціною контракту), та повернення (вивільнення) фінансової гарантії в сумі 257 938,96 грн.
Разом із вказаними заявами позивач надав митному органу наступні додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються: висновок №25/100 від 06.07.2023 про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією ДП «Держзовнішінформ»; лист ПрАТ «Укрграфіт» від 18.07.2023 №34-105 до продавця із проханням надати документи, витребувані митницею: лист Polska Grupa Importova Premium Sp z o.o. від 31.07.2023 №31-07-2023-01 про неможливість надання витребуваних митницею документів, що стосуються третіх осіб; лист ДП «Держзовнішінформ» від 20.01.2020 №25/194-Л; звіти ПрАТ «Укрграфіт» про ціни виробників промислової продукції за січень та липень 2023 року, подані до територіального органу Держстату; публікація економічного видання Trading Economics «Індикатор економічних настроїв у єврозоні. Дані за липень 2023 р.».
Проте, у відповідь на вказані звернення, відповідач листами №7.20-2/7.20-15-02/13/2372 від 14.08.2023, №7.20-2/7.20-15-02/13/2569 від 04.09.2023 повідомив позивача про відсутність підстав для скасування прийнятих ним рішень, і в обґрунтування своєї позиції послався на те, що у митного органу була наявна інформація щодо вищої митної вартості подібного/ аналогічного товару, що призвело до виникнення сумнівів у правильності визначення декларантом митної вартості товару, оскільки у митниці є підстави вважати, що заявлена декларантом митна вартість не ґрунтується на «дійсній вартості» імпортованих товарів, враховуючи положення статті VII ГАТТ, відповідно положень якого оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на «дійсній вартості» імпортованого товару, що  слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується для продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. Відповідно до пункту 2 Приміток та додаткових положень до статті VII ГАТТ сумісним зі статтею VII було б припущення, що «дійсна вартість» може бути представлена ціною, зазначеною у рахунку, плюс будь-які не включені до неї збори за виправдані витрати, які є звичайними складовими «дійсної вартості», а також плюс будь-яка виняткова знижка чи інше зменшення звичайної конкурентної ціни. За вказаних обставин та виходячи з того, що надані до митного оформлення документи не містили достовірних та об`єктивних відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена, відповідач вважає, що відповідно до    ст. 58 МК України    з поданих документів було неможливо підтвердити заявлений метод визначення митної вартості товарів.
Як встановлено судом, позивач в свою чергу стверджує, що подані ним документи повністю узгоджуються та кореспондуються між собою, містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості й не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом. Таким чином, позивач вважає, що відповідачем були витребувані додаткові документи за відсутності обґрунтованих підстав, визначених ч.3 ст.53 МКУ.
Матеріалами справи беззаперечно підтверджено, що в подальшому позивачем для ввезення іншої партії імпортованого товару «Антрацит з вмістом легких речовин (у перерахунку на суху безмінеральну основу) не більш як 14%. Антрацит 10-25мм. Вихід легких речовин (у перерахунку на суху безмінеральну основу 12,29%+-0,30. Характеристика робочого стану: - загальна волога: 4,24%+-0,22; зольність: 14,26% +-0,19; загальна сірка: 1,11%+-0,04; теплота згоряння: 27550кдж/кг +-160/6580ккал/кг. Країна виробництва: 7А. Виробник: немає даних» код    УКТЗЕД    2701 в кількості 198 650 кг (три залізничні вагони) - ПрАТ «Укрграфіт» подавалася до митного органу попередня митна декларація IM ЕЕ №23UA112000901133U9 (дата подачі 03.06.2023) з заявленою митною вартісто товару 68832,23 доларів США, визначеною за першим методом (за ціною контракту), враховуючи ціну товару 346,50 доларів США за 1 тону, та сплачено митні платежі в сумі 503 419,66 грн (податок на додану вартість). Після прибуття товару до митної території України, відповідно до ч.13    ст.259 Митного кодексу України, для випуску товарів у вільний обіг позивачем 14.06.2023 подана до митного органу додаткова декларація IM40ДЕ№23UA112080006051U4 (додаткова до попередньої митної декларації IMEE№23UA112000901133U9). Разом із митною декларацією митниці позивачем були надані наступні документи (цифрові позначення в дужках відповідають коду документу в графі №44 митної декларації): рахунок-проформу № PRO 00014/04/2023 від 19.04.2023 (0325); інвойс FV 23/06/08 від 02.06.2023 (0380): залізнична накладна №02424 від 02.06.2023 (0722); сертифікат походження PL/MF/AL 0106183 від 03.06.23 (0861); платіжне доручення в іноземній валюті №57 від 21.04.2023 (3001); контракт №58-PGIP/UG/804/23-16/2320403/34 від 03.04.2023 (4100); додаток №1 від 03.04.2023 до контракту (4103); звіт з інспекції хімічної лабораторії Полкарго Медика №043/09/004/23 від 07.06.2023 з протоколом дослідження якості товару (4207); прибутковий ордер №230379п від 02.06.2023 (9000); попередне листування з продавцем - лист ПрАТ «Укрграфіт» №15/017 від 03.04.2023, листи Polska Grupa Importova Premium Sp z o.о. №03/01/2301M 01.03.23, №04-04-2023-02 від 03.04.23 (9000); відомість вагонів (9000); копія митної декларації країни відправлення №23PL303030E0004954 від 03.06.23 (9610).
Однак, 14.06.2023 митним органом декларанту (позивачу) було надіслано повідомлення (протокол обробки 742071) про необхідність відповідно до    ст. 338 Митного кодексу    проведення повного митного огляду, зразки товару відправлено для проведення експертизи до Дніпропетровського управління експертиз та досліджень СЛЕД Держмитслужби.
Позивачем, з метою випущення товару у вільний обіг, недопущення простою вагонів та понесення в зв`язку із цим додаткових суттевих витрат, 14.06.2023 було подано до підрозділу Запорізької митниці м/п «Запоріжжя» тимчасову митну декларанію IM 40 TH №23UA112080006063U7 з заявленою митною вартістю товару 68 832,23 доларів США, визначеною за першим методом (за ціною контракту), та відповідний пакет документів, що надавались митниці разом із митною декларацією IM 40 ДЕ №23UA112080006051U4. Оскільки додаткових витрат, пов`язаних з імпортованим товаром не понесено, позивач вважає, що подані документи є достатніми для підтвердження митної вартості товару відповідно до обраного методу її визначення - за ціною договору (контракту).
Разом з тим, відповідачем було прийнято рішення про відмову в митному оформленні товару, оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA112080/2023/000161 з причини наявності у митниці інформації про найбільшу величину вартості товару, час імпорту якого в Україну збігається з часом імпорту задекларованого товару, або є максимально наближеним до нього з розрахунку 0,62 USD за 1 кг (джерело МД від 24.05.2023 №23UA110150/2023/7009U0), та роз`яснено вимоги, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення: Подати митну декларацію заповнену відповідно до Положення про митні декларації затвердженого ПКМУ від 21.05.2012 №450,    ст. 308 МКУ    та вимог наказу Мін Фін України від 30.05.2012 №651, в строки встановлені    ст.263 Митного кодексу України.
Судом встановлено, що з метою випущення товару у вільний обіг, після отримання відмови у митному оформленні ПрАТ «Укрграфіт» звернувся до митного органу щодо митного оформлення товару в порядку    глави 45 Митного кодексу України, подав нову електронну митну декларацію (тимчасову) IM 40 TH №23UA112080006064U6 від 14.06.2023 з заявленою митною вартістю товару 68832,23 доларів США, визначеною за першим методом (за ціною контракту), та сплатити на 397360,04грн більше митних платежів (різниця між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митницею), шляхом надання гарантій відповідно до    розділу Х Митного кодексу України.
Висновком Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби Дніпропетровського управління експертиз та досліджень №142000-3700-0228 від 21.06.2023 встановлено, що визначеві в межах використаних методів дослідження показники наданої проби товару характерні для антрациту. Незначні відхилення показників вмісту вологи, золи та літких речовин не впливають на класифікацію товару.
Митним органом прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA112080/2023/000168, якою відмовлено у випуску товарів з митною декларацією IM 40 ДЕ №23UA1 12080006051U4, поданої 14.06.2023, з наступних причин: заявлений опис товару не відповідає опису товару, визначеному у Висновку СЛЕД від 21.06.2023 №142000-3700-0228. Відповідно до ст.260 MKУ оформлена митна декларація IM40TH від 14.06.2023 №23UA112080006064U6, роз`яснено вимоги, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення: Подати митну декларацію заповнену відповідно до    Наказу Міністерства Фінансів України від 30.05.2012 №651    зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 серпня 2012 р. за №1372/21684, внести до графи 31 МД відомості про товар, які зазначені у Висновку СЛЕД від 21.06.2023 №142000-3700-0228. Нову митну декларацію подати в строки встановлені    ст.261 МКУ.
Для завершення митного оформлення, згідно ч.1 ст.260, ст.261 Митного кодексу України    позивачем 30.06.2023 подано до митного органу електронну митну декларацію IM 40 ДТ 23UA112080006708U6 (додаткову до тимчасової IM40TH від 14.06.2023 №23UA112080006064U6) із внесенням до графи 31 МД відомостей про товар, які зазначені у Висновку СЛЕД від 21.06.2023 №142000-3700-0228, з заявленою митною вартістю товару 68832,23 доларів США, визначеною за першим методом, та відповідний пакет документів, в тому числі, визначених ч.2    ст.53 Митного кодексу України, які підтверджують митну вартість товару.
Відповідачем в свою чергу 30.06.2023 було направлено позивачу повідомлення (протокол обробки 743601) в якому вказувалося, що при проведенні перевірки документів, які надані на підтвердження заявленої митної вартості товарів, виявлено наступне: « 1. У гр. 23 залізничної накладної від 24.05.2023 №02280 «Уплата провізних платежів» зазначено: Platnik PKP LHS Trade@Trans Expert Czaicki I Czaicki Sp. J. LHS-WH2-DZ-154/2022 kod platnika 05010600. Оплата по УЗ «ТОВ «Вагон-Інвест» (код 5636888), що не дає змоги зрозуміти ким здійснювалась оплата за перевезення. Договірні відносини між зазначеними підприємствами митному органу не відомі. 2. Відповідно до п.3.3 контракту від 03.04.2023 №58-PGIP/UG/804/23-16/2320403/34 умови оплати - 100% передплата за сім днів до дати відвантаження товару. Відповідно до залізничної накладної від 02.06.2023 №02424 відвантаження товару здійснено 02.06.2023, а передплату за товар здійснено 21.04.2023. 3. До митного оформлення надано копію митної декларації країни відправлення від 03.06.2023 №23PL303030E0004954. Вартість партії товару згідно якої становить 264684,00 злотих. Інформація щодо крос-курсу валют відсутня, тому перевірити вартісні характеристики, зазначені у копії митної декларації країни відправлення не є можливим. 4. Відповідно до наданих до митного оформлення документів, поставка оцінюваної партії товарів здійснена відповідно до комерційних умов поставки DAP (станція призначення) з ціною 350 USD/MT. За митною декларацією заявлено партію товару на умовах СРТ (ст.Порт Велике-Запоріжжя) - «вугілля Антрацит 10-25 мм» за ціною 346,5 дол. США. 5. Поставка товару здійснюється на підставі контракту від 03.04.2023 №58-PGIP/UG/804/23-16 /2320403/34, додатку до нього від 03.04.2023 та комерційного інвойсу від 02.06.2023 FV 23/06/08, якими передбачено застосування комерційних умов поставки товару СРТ ст. Порт Велике-Запоріжжя. На підставі Правил використання внутрішніх та міжнародних торгових термінів Інкотермс 2010, які були прийняті Міжнародною торговою палатою, та чинні з 01.01.2011, умови поставки СРТ «фрахт перевезення оплачені до» означають, що продавець передає товар перевізнику чи іншій особі, поіменованому продавцем, в узгодженому місці (Порт Велике-Запоріжжя), та, що продавець повинен укласти договір про перевезення та понести витрати на перевезення, необхідні для доставки товару в узгодженому місці призначення. Тобто, всі витрати на перевезення, необхідні для доставки товару в узгодженому місці призначення (ст. Порт. Велике-Запоріжжя), несе продавець, і, відповідно, витрати на перевезення до пункту призначення є невід`ємною складовою митної вартості товару, що оцінюється».
Також, відповідачем зазначено про необхідність надання (за наявності) додаткових документів протягом 10 календарних для підтвердження заявленої митної вартості товарів (за наявності): 1)договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) виписку з бухгалтерської документації; 4) специфікації виробника товару; 5) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені cneyianisocanuva exenepmun opanisanisn, maiaoo inpopauis Gipacocur opzanisauit npo вартість товару або сировини.
Декларантом позивача 07.07.2023 були надані митниці пояснення щодо зазначених зауважень митниці та додаткові документи: виписку з бухгалтерської документації - відомість руху ТМЦ за 02.06.2023 (вих. №34/1169 від 05.06.2023), прибутковий ордер №230379п; лист ПрАТ «Укрграфіт» від 21.06.2023 №34-96; лист Polska Grupa Importova Premium Sp z о.о. від 23.06.2023 №23-06-2023-04.
Однак, відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA112080/2023/000014/2 від 07.07.2023 відповідно якого митна вартість імпортованого ПрАТ «Укрграфіт» товару визначена за резервним методом згідно наявної у митного органу інформації (за МД від 24.05.2023 №UA110150/2023/7009, від 22.05.2023 №UA110150/2023/6908) з розрахунку 0,62 доларів США/кг, а загальна вартість партії товару, відповідно становить 123 163.00 доларів США, та рішення про відмову у митному оформленні (випуску) товарів (картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA112080/2023/000215).
Після отримання зазначеного рішення ПрАТ «Укрграфіт» звернувся до митного органу щодо митного оформлення товару в режимі «під гарантійне зобов`язання» (в порядку    глави 45 Митного кодексу України), подало нову електронну митну декларацію (додаткову до тимчасового) IM 40 ДТ №23UA112080007402U3 від 21.07.2023 з заявленою митною вартістю товару 68 832,23 доларів США, визначеною за першим методом (за ціною контракту). В графі 33 рішення про коригування митної вартості товарів №UA112080/2023/000014/2 від 07.07.2023 зазначено, що митна вартість може бути визнана за умови надання наступних додаткових документів: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); виписка з бухгалтерської документації; специфікації виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
При цьому, в порядку ч. 8 позивач подав до митного органу заяви від 02.08.2023 вих. № 16/1711 та від 28.08.2023 №16/1923 про скасування рішення про коригування митної вартості № UA1 12080/2023/000014/2 від 07.07.2023 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA112080/2023/000215, визнання заявленої ПрАТ «Укрграфіт» митної вартості товару, визначеної за першим методом (за ціною контракту), та повернення (вивільнення) фінансової гарантії в сумі 397 360,04 грн. Разом із заявою позивач надав митному органу наступні додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються: Відомість руху ТМЦ за 24.05.2023 вих. №34/1169 від 05.06.2023; прибутковий ордер №230379; висновок №25/100 від 06.07.2023 про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією ДП «Держзовнішінформ»; лист ПрАТ «Укрграфіт» від 18.07.2023 № 34-105 до продавця із проханням надати документи, витребувані митницею; лист Polska Grupa Importova Premium Sp z о.о. від 31.07.2023 №31-07-2023-01 щодо неможливості надати витребувані митницею документи; лист ДП «Держзовнімінформ» від 20.01.2020 № 25/194-Л; звіти ПрАТ «Укрграфіт» про ціни виробників промислової продукції за січень та липень 2023 року, подані до територіального органу Держстату; публікація економічного видання Trading Economics «Індикатор економічних настроїв у єврозоні. Дані за липень 2023 р.».
Проте, листами №7.20-2/7.20-15-02/13/2372 від 14.08.2023, №7.20-2/7.20-15-02/13/2569 від 04.09.2023 відповідач повідомив ПрАТ «Укрграфіт» про відсутність підстав для скасування прийнятих ним рішень, і як встановлено судом, відповідач вважає, що у нього не було підстав для скасування оскаржуваного рішення про коригування митної вартості, оскільки суб`єктом ЗЕД не надано до митниці в повному обсязі додаткові документи, згідно визначеного переліку, а надані документи в сукупності з документами, наданими до митного оформлення, не спростовують розбіжності та невідповідності відомостей, виявлені під час здійснення митного контролю. На обґрунтування своїх заперечень відповідач зазначає, що в гр.33 оскаржуваних рішень митницею наголошується, що підставою для винесення рішення та коригування митної вартості є неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.2-3 ст. 53 МКУ. Також відповідач підкреслює, що процедура визначення митної вартості товару при оформленні тимчасової декларації відрізняється від її визначення у додатковій декларації (типу ДТ). Оскільки відповідно до    постанови Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 № 450 «Питання, пов`язані із застосуванням митних декларацій»    якщо митним органом не визнано заявленої митної вартості товарів згідно із частиною 3    статті 54 МКУ, митному органу надається відповідно до    розділу X МКУ   забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою виходячи з найбільшої величини вартості таких товарів, час імпорту яких в Україну збігається з часом імпорту задекларованих товарів або є максимально наближеним до нього, що визначається митним органом на підставі наявних відомостей відповідно до    статті 308 МКУ. У разі прийняття митним органом рішення про відмову у митному оформленні у зв`язку з неправильним розрахунком суми фінансової гарантії інформація про найбільшу величину вартості таких товарів, час імпорту яких в Україну збігається з часом імпорту задекларованих товарів або є максимально наближеним до нього, для розрахунку такої суми зазначається митним органом у рішенні про відмову у митному оформленні згідно із    статтею 256 МКУ.
Судом встановлено, що на спростування твердження позивача щодо безпідставного застосування резервного методу, відповідач зазначає, що оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів прийнятті митницею відповідно до положень    МКУ    та вимог    наказу Мінфіну №598 від 24.05.2012 «Про затвердження Форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору». Відповідно, відповідач вважає, що у оскаржуваних позивачем рішеннях зазначена послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосованиий кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом. Відповідач також посилається на те, що при визначенні митної вартості до ціни оцінюваних товарів необхідно включати витрати на транспортування, саме тому у позивача було витребувано докази здійснення оплати за перевозку товару.        
Обговорюючи вищенаведені доводи відповідача та його посилання на правову позицію Верховного суду, що викладена у постанові від 24.12.2020 по справі №804/3714/16 та у постанові від 22.07.2020 по справі №804/317/16, суд першої інстанції правильно акцентував увагу на тому, що транспортування товару за всім маршрутом від місця завантаження до місця призначення - станція Порт Велике-Запоріжжя, УЗ здійснювалось на умовах СРТ (згідно Інкотермс 2010) за рахунок продавця товару і всі витрати на транспортування включені у ціну товару, як то передбачено умовами контракту та додатку №1 до контракту та підтверджено постачальником товару (лист постачальника від 23.06.2023 № 23-06-2023-04). А відповідно, у цьому випадку відсутні визначені частиною 10    статті 58 Митного кодексу України    складові митної вартості, в тому числі, пов`язані із доставкою товару до місця ввезення на митну територію України, що виключає необхідність здійснення їх перевірки. А виходячи з висловленої Верховним Судом в постанові від 25.08.2023 у справі № 810/693/17 позиції щодо поставки товару на умовах СIF коли пов`язані з доставкою товару та його страхуванням витрати здійснюються продавцем і, відповідно, закладаються ним у контрактну ціну товару, суд першої інстанції обґрунтовано погодився з позицією позивача стосовно необґрунтованості зроблених відповідачем коригувань митної вартості з огляду на не зазначення у спірних рішеннях порівняльних характеристик імпортованого товару та товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, зважаючи, зокрема, на умови поставки, інші комерційні умови тощо, а відповідачем не доведено та не підтверджено документально, що імпорт товару за митними деклараціями, які взято митнецею як джерело для визначення митної вартості, відбувався «у співставних обсягах та комерційних рівнях за ціною угоди», як то зазначено в оскаржених рішеннях про коригування митної вартості товарів. 
Колегія суддів вважає також правильними висновки суду першої інстанції у цій справі щодо відсутності в митних деклараціях, які взято відповідачем як джерело для визначення митної вартості, інформації про ціну угоди, комерційні умови поставки (загальний обсяг по контракту, вид транспорту, умови оплати), характеристики і товару, відправника та одержувача товару тощо, а також суттєва відмінність самого товару, як мінімум, по фракції та обсягам поставки, не дозволяє переконатись, що умови імпорту товару за іншими деклараціями, які взято відповідачем як джерело для визначення митної вартості, не відрізняються від умов заявлених позивачем у поданих митних деклараціях при митному оформленні товару.
З огляду на приписи ст.77 КАС України щодо обов`язку кожної сторони довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення,  обгрунтованим колегія суддів також визнає висновок суду першої інстанції про незмістовність посилань відповідача на конфіденційність інформації в митних деклараціях, які взято відповідачем як джерело для визначення митної вартості, оскільки в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається саме на відповідача.
Виходячи з вищенаведеного, судом першої інстанції виходячи з положень ст.256 Митного кодексу України правильно підкреслено, що перелік відомостей, які підлягають внесенню до митних декларацій, обмежується лише тими відомостями, які є необхідними для цілей справляння митних платежів та формування митної статистики, а митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення повинно здійснюватися митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, у тому числі у вигляді кодів: 1) заявлений митний режим, тип декларації та відомості про особливості переміщення; 2) відомості про декларанта, уповноважену особу, яка склала декларацію, відправника, одержувача, перевізника товарів і сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або іншого документа, що використовується в міжнародній практиці замість договору (контракту), а в разі якщо зовнішньоекономічний договір (контракт) укладено на підставі посередницького договору, - також про іншу, крім сторони зовнішньоекономічного договору (контракту), сторону такого посередницького договору; 3) відомості про найменування країн відправлення та призначення; 4) відомості про транспортні засоби комерційного призначення, що використовуються для міжнародного перевезення товарів та/або їх перевезення митною територією України під митним контролем, та контейнери; 5) відомості про товари: а) найменування; б) звичайний торговельний опис, що дає змогу ідентифікувати та класифікувати товар; в) торговельна марка та виробник товарів (за наявності у товаросупровідних та комерційних документах); г) код товару згідно з    УКТ ЗЕД; ґ) найменування країни походження товарів (за наявності); д) опис упаковки (кількість, вид); е) кількість у кілограмах (вага брутто та вага нетто) та інших одиницях виміру; є) фактурна вартість товарів; ж) митна вартість товарів та метод її визначення; з) відомості про уповноважені банки декларанта; и) статистична вартість товарів; 6) відомості про нарахування митних та інших платежів, а також про надання забезпечення сплати митних платежів: а) ставки митних платежів; б) застосування пільг зі сплати митних платежів; в) суми митних платежів; г) офіційний курс валюти України до іноземної валюти, у якій складені рахунки, визначений відповідно до    статті 3-1 цього Кодексу; ґ) спосіб і особливості нарахування та сплати митних платежів; д) спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі надання забезпечення сплати митних платежів); 7) відомості про зовнішньоекономічний договір (контракт) або інший документ, що використовується в міжнародній практиці замість договору (контракту), та його основні умови; 8) відомості, що підтверджують дотримання встановлених законодавством заборон та обмежень щодо переміщення товарів через митний кордон України; 9) відомості про документи, передбачені частиною третьою    статті 335 цього Кодексу; 10) довідковий номер декларації (за бажанням декларанта). При цьому, митним органам забороняється вимагати внесення до митної декларації інших відомостей, ніж зазначені у цій статті, а перелік товарів, що не підлягають обов`язковому письмовому декларуванню, встановлюється цим Кодексом та іншими законодавчими актами України.
Спираючись на положення статтей 53, 54, 55, 255, 259-2601, 260, 261 Митного кодексу України та п.8.1. п.8.2. розділу VIII Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затверджений    Наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 631, якими встановлено: порядок, умови та форму подання тимчасової та періодичної митної декларації; підстави та строки подання попередньої, тимчасової, спрощеної, періодичної або додаткової митної декларації; умови прийняття митної декларації, її перевірку та підстави і форма відмови у її прийнятті, а також підстави прийняття рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту та форму і зміст такого рішення – суд першої інстанції на підставі встановлених у цій справі фактичних обставин дійшов обґрунтованого висновку, що ПрАТ «Укрграфіт» було подано до митного оформлення усі необхідні документи згідно ч. 2    ст. 53 Митного кодексу України, які не містять жодних ознак підробки чи розбіжностей, що мають вплив на правильність визначення митної вартості, та є достатніми для підтвердження митної вартості товару й містять всі дані відповідно до обраного методу визначення митної вартості за ціною договору (контракту). 
При цьому, на переконання колегії суддів апеляційної інстанції судом першої інстанції правильно наголошено, що подані ПрАТ «Укрграфіт» документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), й не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом, а митним органом при витребуванні додаткових документів не було зазначено, які саме факти чи складові митної вартості потрібно підтвердити запитуваними документами та в який спосіб надання ПрАТ «Укрграфіт» всіх документів, передбачених частиною 3    статті 53 МК України, усуне «розбіжності», що були наведені відповідачем в якості причин для їх витребування. 
Водочас, суд першої інстанції обґрунтовано акцентував увагу на те, що пунктами 3.16. 3.17 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 №3018-VI, встановлено стандартне правило, що на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства. Відповідно, у розумінні ч.3    ст.53 МКУ    розбіжністю є протиріччя між певними елементами документів чи між різними документами, а з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом. 
Оскільки у даному випадку в повідомленнях декларанту про необхідність надання додаткових документів не зазначено, які саме розбіжності та невідповідності наявні в поданих декларантом основних (обов`язкових) документах, визначених в частині 2    статті 53 МК України, тим більше тих, що стосуються числового значення митної вартості товарів, не зазначено між якими саме документами наявні розбіжності (які з документів суперечать один одному) - митним органом були витребувані у ПрАТ «Укрграфіт» додаткові документи за відсутності на це визначених ч.3    ст.53 МК України обґрунтованих підстав, а всі зауваження митниці до додатково поданих за власним бажанням декларанта документів, умов оплати та поставки товару с необґрунтованими, надуманими та не відповідають дійсності.
Зважаючи на положення ст.318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи, та на вимоги ст.49 Митного кодексу України згідно якої митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари – суд першої інстанції також обґрунтовано зауважив на тому, що згідно ч.1 ст.57 Митного кодексу України    визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним та другорядними методами, і основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту    є метод за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), а кожний наступний метод згідно з ч.3    ст.57 МК України     застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Оскільки, Угодою про застосування статті 7 Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ) 1994 року встановлено, що первинною основою для митної вартості є контрактна вартість, і перший основний метод за ціною договору (контракту) застосовується декларантом у випадках, встановлених    ст.58 Митного кодексу України, а згідно ч.2    ст.58 Митного кодексу України    метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні – суд обгрунтовано визнав, що у зв`язку із відсутністю будь-яких перешкод та обмежень для застосування основного методу визначення митної вартості товарів (за ціною контракту), ПрАТ «Укрграфіт» при декларуванні товарів було застосовано саме цей метод та подано до митного органу разом із митною декларацією визначені ч.2 ст.53 МК України    документи, що підтверджують митну вартість товару відповідно до обраного методу, якими, враховуючи умови поставки та оплати в даному випадку є: - зовнішньоекономічний договір - контракт та додаток (специфікація) до контракту (п. 2 ч. 2 ст. 53 МК України); рахунок-проформа продавця на передоплату та рахунки (invoice) (п.3 ч.2 ст.53 МК України); платіжне доручення про оплату вартості товару (п.4 ч.2 ст.53 МК України); декларації митної вартості (п.1 ч.2 ст.53 МК України); інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару прибуткові ордери (п.5 ч.2  ст.53 МК України). 
Отже, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції про те,  що зазначені вище документи містять повні, точні та достатні відомості про митну вартість товару, не містять у собі розбіжностей, або наявних ознак підробки, та містять усі відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а саме обсяг поставки містить загальну суму поставки та вартість товару за одиницю виміру (одну тонну), а зазначений в контракті - додаток №1 від 03.04.2023 до контракту розмір ціни за одиницю товару відповідає ціні товару, що зазначена у рахунку продавця на передоплату, інвойсах, попередньому листуванні.
Виходячи з того, що разом із митною декларацією позивачем були надані: транспортні (перевізні) документи залізничні накладні; відомість вагонів; документи якості (звіт з інспекції хімічної лабораторії, протокол дослідження якості товару): сертифікат походження: попередие листування з продавцем; митні декларації країни відправлення; інформацію щодо динаміки цін на товар - річний графік динаміки цін на вугілля економічного видання Trading Economics; а додатково на запит митниці було надано: виписку з бухгалтерської документації ПрАТ «Укрграфіт» (відомість руху ТМЦ); прибуткові ордери № 230372; висновок № 25/100 від 06.07.2023 про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією ДП «Держзовнішінформ»; лист Polska Grupa Importova Premium Sp z o.o. від 23.06.2023 № 23-06-2023-04 щодо включення вартості перевезення в ціну товару – суд дійшов законного висновку про те, що подані ПрАТ «Укрграфіт» документи не мають ознак підробок, розбіжностей, що мають вплив на правильність визначення митної вартості та містять всі необхідні відомості, що підтверджують митну вартусть товарів. Прийнятність контрактного рівня цін для поставок товару і її відповідність поточній кон`юктурі ринку підтверджується висновком ДІ «Держзовнішінформ» №25/100 від 06.07.2023, і відповідно, у даному випадку митний орган мав можливість та повинен був визначити митну вартість за першим основним методом. При цьому, митний орган не мав жодної визначеної ч.3    ст.53 Митного кодексу України    обґрунтованої підстави для витребування у позивача додаткових документів та жодної визначеної ч.6    ст.54 Митного кодексу України    обґрунтованої підстави для відмови в митному оформленні товарів за основним методом визначення митної вартості, а самі по собі необґрунтовані сумніви митного ограну, за умови відсутності обгрунтованих підстав для їх виникнення, не можуть бути доказом неможливості застосування основного методу визначення митної вартості товарів за ціною договору. 
Оскільки неможливість застосування при визначенні митної вартості товарів обраного декларантом основного методу має бути обґрунтована митним органом, належним чином доведена та не може ґрунтуватися лише на факті ненадання ПрАТ «Укрграфіт» витребуваних митним органом додаткових документів та наявності у митного органу інформації щодо вищих рівнів митної вартості ідентичних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого та законого висновку про те, що позивачу було відмовлено в митному оформленні всупереч вимогам закону, а вартість задекларованих товарів безпідставно була відповідачем визначена із застосуванням другорядного методу - за резервним методом.
Колегія суддів у повному обсязі погоджується з висновками суду першої інстанції, тим більш, що ці висновки повністю узгоджуються з позицією Верховного Суду, висловленою у постановах: від 27.07.2018 по справі №809/1174/17, від 08.02.2019 по справі №825/648/17, від 09.09.2020 по справі №400/3133/18, від 28.10.2020 по справі №1.380.2019.000724, від 25.02.2020 по справі №260/718/19.
Колегія суддів визнає також  достатньо суттєвим для даного випадку звернення суду перешої інстанції уваги на те, що ПрАТ «Укрграфіт» є єдиним українським виробником вуглеграфітової продукції із багаторічним досвідом присутності на міжнародному ринку графітованих електродів і на постійній основі імпортує вуглевмісну сировину для власного виробництва графітованої продукції (не для перепродажу), а від початку повномасштабного наступу росії український гірничо-металургійний комплекс зазнав найбільш нищівного удару, від чого Україна втратила основні металургійні потужності, оскільки у Донецькій, Запорізькій, Дніпропетровській областях зупинено більшість металургійних підприємств. Відповідно, підприємства, які знаходяться на підконтрольній Україні території, в тому числі і ПрАТ «Укрграфіт», були вимушені зменшити обсяги виробництва, що пов`язано із критичним скороченням внутрішнього споживання, логістичними обмеженнями та втратою традиційних транспортних маршрутів (перенавантаження залізниць, блокада морських портів тощо), нестачею робочої сили, збільшенням виробничих витрат, нестачею оборотних коштів, суттєвим підвищенням вартості та дефіцитом енергетичних ресурсів, саме тому виробнича діяльність ПрАТ «Укрграфіт» після введення воєнного стану на території України 24.02.2022 була тимчасово зупинена і лише частково поновлена з травня 2022 року, що змусило ПрАТ «Укрграфіт» наразі працювати в особливому режимі, а у зв`язку з відсутністю організаційних, фінансових і технічних умов для здійснення господарської діяльності у повному обсязі для працівників підприємства, за винятком працюючих, які задіяні у підтримці виробничих потужностей у робочому стані та чергуванні, встановлено неповний робочий час - 0,2 тижневої норми робочого часу. Відповідно, для недопущення повної зупинки виробництва, позивачу довелось розробити нові логістичні маршрути для експорту власної продукції, налагодити роботу із постачальниками сировини в нових умовах, скоротити чисельність штату працівників, пристосуватися до нового графіку роботи, а припинення поставок вуглеграфітової продукції виробництва ПрАТ «Укрграфіт» металургійним підприємствам спричинить зниження обсягів їх виробництв, та може спричинити повну зупинку підприємств Групи МЕТІНВЕСТ, ПрАТ «Дніпроспецсталь», ТОВ «МЗ «Дніпросталь», ПрАТ «Запоріжабразив», що в свою чергу завдасть негативного впливу на інші сектори економіки, діяльність яких пов`язана з використанням продукції цих металургійних підприємств.
Обгрунтовано суд першої інстанції також врахував, що Міністерством галузей промисловості України враховуючи важливість роботи підприємства для економіки та обороноздатності країни, ПрАТ «Укрграфіт» ідентифіковано як потенційний об`єкт критичної інфраструктури України та прийнято рішення щодо віднесення ПрАТ «Укрграфіт» до об`єктів критичної інфраструктури III категорії критичності, а наказом Мінекономіки № 8147 від 13.07.2023 ПрАТ «Укрграфіт» визнано критично важливим для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період, саме тому наразі головною метою ПрАТ «Укргарфіт» є забезпечення можливості продовження виробництва продукції та не допущення повної запинки виробництва.
Підсумовуючи вищевикладене у сукупності, суд першої інстанції на підставі повно перевіреної юридичної і фактичної обґрунтованості доводів сторін, та належної оцінки доказів суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та наданих позивачем доказів, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог ПрАТ «Укргарфіт» у повному обсязі виходячи з наведених у позовній заяві мотивів та підстав, і відповідно, законно визнав протиправними і скасував рішення Запорізької митниці про коригування митної вартості товарів №UA112080/2023/000010/1 від 29.06.2023, №UA112080/2023/000014/2 від 07.07.2023 та рішення Запорізької митниці про відмову у митному оформленні (випуску) товарів, оформлені картками відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA112080/2023/000154, №UA112080/2023/000161, №UA112080/2023/000193, №UA112080/2023/000215.
Доводами апеляційної скарги відповідача висновки суду першої інстанції не спростовуються, а наданими у судовому засіданні поясненнями представника відповідача не доведено правомірність винесених Запорізькою митницею карток відмови №UA112080/2023/000154, №UA112080/2023/000161 які безпосередньо стосуються товару, щодо якого в подальшому були прийняті рішення про коригування митної вартості товарів №UA112080/2023/000010/1 від 29.06.2023, №UA112080/2023/000014/2 від 07.07.2023 та карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA112080/2023/000193 і №UA112080/2023/000215, також як і  не доведено те, що ці картки відмови не мають значення для розгляду даної справи. Помилкове розуміння та трактування відповідачем положень Митного кодексу України і затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 450 від 21.05.2012 року Положення про митні декларації і Закону України «Про Митний тариф України на переконання колегії суддів не може слугувати підставою для скасування рішення суду першої інстанції, яке є законним та обґрунтованим, прийнятим на підставі повно та об`єктивно встановлених фактичних обставин і з правильним застосуванням до цих правовідносин саме тих норм матеріального права, якими вони врегульовані. 
Керуючись ст.ст. 242, 315, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд

                                                  П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Запорізької митниці – залишити без задоволення. 
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14 грудня 2023 року   – залишити без змін.
Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий - суддя                                                                      С.В. Сафронова 

                               суддя                                                                      А.О. Коршун 

                               суддя                                                                      Д.В. Чепурнов