ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 536/521/23  Номер провадження 22-ц/814/2486/24	Головуючий у 1-й інстанції Нестеренко С.Г.  Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 серпня 2024 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя Пилипчук Л.І.,
судді Дряниця Ю.В., Чумак О.В.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення учасників справи) у місті Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс»
на заочне рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука від 09 квітня 2024 року, постановлене суддею Нестеренко С.Г.,
у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

в с т а н о в и в:
       22.03.2023 ТОВ «Вердикт Капітал», правонаступником якого є ТОВ «Дебт Форс», звернулося в суд з указаним позовом. В обґрунтування підстав позову зазначає, що 26.08.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №101030971, за умов якого кредитодавець надав позичальнику кредит в сумі 17 000,00 грн., шляхом перерахування переказу на картковий рахунок позичальника в порядку, передбаченому умовами договору кредиту, зареєстровану для цієї цілі в особистому кабінеті на сайті кредитодавця, а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю суму кредиту в строк до 26.08.2021 та сплатити відсотки за користування кредитом в порядку та строки, визначені пунктами 1.4.-1.5 договору кредиту.
       30.11.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №30-11-65, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржників за договорами кредиту, у тому числі за договором про споживчий кредит №101030971 від 26.08.2021.
       У зв`язку із невиконанням позичальником умов договору станом на 07.02.2023 утворилась заборгованість, заявлена до стягнення у загальному розмірі 114 208,66 грн., із яких: заборгованість за тілом кредиту - 16 150,00 грн.; заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги - 54 453,66 грн.; заборгованість за процентами (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 43 605,00 грн.; а також судовий збір у розмірі 2 684,00 грн. та 20 000,00 грн. понесених витрат на правову допомогу.
       Заочним рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука від 09.04.2024 позов ТОВ «Дебт Форс» - задоволено частково.
       Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ТОВ «Дебт Форс» заборгованість за договором про споживчий кредит №101030971 від 26.08.2021, що виникла станом на 07.02.2023 у загальному розмірі 20 418,75 грн., що складається із: 16 500,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 3 918,75 грн. - заборгованість за процентами. 
       У іншій частині позовних вимог відмовлено. 
       Рішення районного суду вмотивовано тим, що відповідач, будучи обізнаним із умовами кредитування зобов`язання за ним не виконав, а тому до стягнення підлягає заборгованість за тілом кредиту та нараховані відсотки у розмірі, погодженому сторонами договору, а саме - за 19 днів, починаючи із дня укладення договору. У задоволення іншої частини позовних вимог відмовлено, оскільки таким договором не передбачено нарахування відсотків після закінчення терміну дії договору, який складав 19 днів.
Позивач оскаржив судове рішення в апеляційному порядку. Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Зазначає, що згідно із п.1.3. договору про споживчий кредит кредитні кошти надавалися строком на 19 днів, починаючи із 26.08.2021, із можливістю його пролонгації на умовах п.2.3. такого договору, зокрема, позичальник має вчинити дії, передбачені розділом 6 Правил, у т.ч., сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту; якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за ставкою, визначеною п.1.5.2. споживчого договору.
Просить врахувати, що 14.09.2021 позичальником, в порядку та на умовах, визначених п.2.3.1.1. договору для пролонгації строку кредитування на пільгових умовах, була сплачена комісія за управління та обслуговування кредиту в сумі 850,00 грн. (5% від суми заборгованості за кредитом), частково погашена сума заборгованості за кредитом в сумі 850,00 грн. та частково сплачено нараховані за ставкою, визначеною п.1.5.2. проценти за період із 26.08.2021 по 14.09.2024 у розмірі 1 147,00 грн.
Таким чином, позичальник продовжував користуватися кредитними коштами після завершення строку кредитування з урахуванням пролонгації на пільгових умовах на 7 днів, 22.09.2021 у порядку та на умовах, визначених п.2.3.2. договору була здійснена пролонгації строку кредитування терміном до 20.11.2021, а отже нарахування процентів за користування кредитом по 20.11.2021 відповідає умовам договору, нормам діючого законодавства та усталеній судовій практиці. Натомість, проценти за порушення грошового зобов`язання у розмірі 43 605,00 грн., відповідно до п.4.2. договору, були нараховані за період із 30.11.2021 (дата відступлення) по 22.01.2022, що підтверджується розрахунком заборгованості.
Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження (ч.1 ст.368 ЦПК України) без повідомлення учасників справи (ч.1 ст.369 ЦПК України).
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
       Судом першої інстанції установлено та убачається із матеріалів справи, що 26.08.2021 створено анкету-заяву на кредит №101030971, сайт tengo.ua, де сума кредиту: 17 000,00 грн.; строк кредиту: 19 днів із 26.08.2021, дата повернення кредиту: 14.09.2021; сума до повернення: 22 737,00 грн.; складові частини сукупної вартості кредиту: комісія за надання кредиту: 1 700,00 грн., нараховується одноразово за ставкою 10,00% від суми кредиту за договором; проценти за користування кредитом: 4 037,50 грн., нараховуються за ставкою 1,25% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом; позичальник: ОСОБА_1 ; канал залучення: cross/podlito21-R-E-wto/email. IP адреса з якої подано заяву: 46.211.6.66./а.с.21-22 т.1/
       26.08.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №101030971, за умов якого кредитодавець зобов`язується на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п.1.3. договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п.1.2. договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п.1.4. договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника. Типом кредиту є кредит (п.1.1. договору).
       Сума (загальний розмір) кредиту становить 17 000,00 грн. у валюті: українські гривні (п.1.2. договору). 
       Кредит надається строком на 19 днів із 26.08.2021 (включно) (п.1.3. договору). 
       Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 14.09.2021 (п.1.4. договору). 
       Комісія за надання кредиту: 1 700,00 грн., яка нараховується за ставкою 10,00% від суми кредиту одноразово (п.1.5.1. договору).
       Проценти за користування кредитом: 4 037,50 грн., які нараховуються за ставкою 1,25% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п.1.5.2. договору).
       Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п.1.6. договору).
       Згідно із п.2.3.1. продовження указаного в п.1.3. договору строку кредитування може відбуватись на пільгових або стандартних (базових) умовах: позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) товариством, що розміщені на веб-сайті товариства tengo.ua за посиланням https://tengo.ua/s/documents і є невід`ємною частиною цього договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у т.ч., сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту на певну частку заборгованості по кредиту. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховується за ставкою, визначеною п.1.5.2. договору.
       Згідно із п.2.3.1.2. договору пролонгація на стандартних (базових) умовах, пролонгація на стандартних (базових) умовах: позичальник може збільшити строк кредитування на 1 день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватися кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту)./а.с.9-17 т.1/
       Додатком №1 до договору про споживчий кредит №101030971 від 26.08.2021 є графік платежів за кількістю днів у розрахунковому періоді - 19 днів; проценти за користування кредитом: 4 037,50 грн.; комісія: 1 700,00 грн.; реальна річна процентна ставка: 26,579; загальна вартість кредиту: 22 737,50 грн./а.с.18 т.1/
       Додатком №2 до договору є паспорт споживчого кредиту №101030971, підпис споживача (електронний підпис одноразовим ідентифікатором)./а.с.19-20 т.1/
       Згідно із довідкою ТОВ «Мілоан», останнім підтверджено, що клієнт ОСОБА_1 , з яким укладено договір №101030971 від 26.08.2021 ідентифікований ТОВ «Мілоан». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): S98361; дата відправки ідентифікатора позичальника 26.08.2021; номер телефону НОМЕР_1 ./а.с.23 т.1/
       02.02.2022 АТ КБ «ПриватБанк» складено довідку №839/02-02 у тім, що з рахунку ТОВ «Мілоан» НОМЕР_2 , валюта UAН, відкритого в АТ КБ «ПриватБанк», через систему LiqPayST були переведені наступні фінансові операції по переказу коштів, на підставі договору №4071 від 11.03.2020: одержувач ОСОБА_1 ; ІД платежу 1745165454, дата проведення операції 26.08.2021; номер картки 5168-75ХХ-ХХХХ-ХХ9; сума 17 000,00 грн.; номер договору 101030971./а.с.24 т.1/
       Згідно із розрахунком ТОВ «Мілоан» за кредитним договором №101030971, ОСОБА_1 сплатила: 14.09.2021 - 850,00 грн. за тілом кредиту; 1 147,00 грн. - проценти по кредиту./а.с.25-26 т.1/
       30.11.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердик Капітал» укладено договір факторингу №30-11-65, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржників за договорами кредиту, у тому числі за договором про споживчий кредит №101030971 від 26.08.2021./а.с.28-41 т.1/
       ТОВ «Вердикт Капітал» складено розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за період із 30.11.2021 по 22.01.2022, за яким: 16 150,00 грн. - заборгованість по основній сумі кредиту; 54 453,66 грн. - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги; нараховані відсотки згідно кредитного договору - 43 605,00 грн.; всього 114 208,66 грн./а.с.27 т.1/
       09.03.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Кампсіс Фінанс» укладено договір №09-03/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги; а 11.05.2023 ТОВ «Кампсіс Фінанс» відступило на користь ТОВ «Дебт Форс» право грошової вимоги до боржників за договорами кредиту, у тому числі за договором про споживчий кредит №101030971 від 26.08.2021, про що укладено договір №11-05/23./а.с.108-143 т.1/
       Ухвалою Автозаводського районного суду м.Кременчука від 15.08.2023 задоволено клопотання представника ТОВ «Дебт Форс» та замінено позивача у справ з ТОВ «Вердикт Капітал» на ТОВ «Дебт Форс»./а.с.149 т.1/
       Частково задовольняючи позовні вимоги ТОВ «Вердикт Капітал», суд першої інстанції виходив із того, що відповідач не виконав зобов`язання по поверненню коштів у строки та в порядку, встановлених договором про споживчий кредит, унаслідок чого склалась заборгованість перед позивачем. Суд погодився із розрахунком позивача про розмір заборгованості по тілу кредиту в сумі 16 500,00 грн. станом на 07.02.2023, однак не погодився із розрахунком розміру заборгованості за відсотками нарахованими на дату відступлення права вимоги у розмірі 54 453,66 грн., оскільки відсотки за користування кредитом можуть нараховуватися лише у межах погодженого сторонами строку кредитування, в даному випадку за період із 26.08.2021 по 14.09.2021 та які становлять 3 918,75 грн. 
       При цьому суд дійшов висновку про відсутність доказів того, що позивачем нараховувались проценти відповідно до п.4.2 договору, а, отже, вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості по відсотках за користування позикою за період з 15.09.2021 по 07.02.2023 суд визнав безпідставними та відмовив у їх задоволенні.
       Апеляційний суд із такими висновками суду першої інстанції погоджується, з огляду на наступне. 
       Згідно зі статтями 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, крім того статтею 629 цього Кодексу встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
       Відповідно до частини першої статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
       Згідно із частиною першою статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
       Частиною першою статті 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
       Відповідно до частини першої статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
       Згідно із частиною першою статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
       Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно із частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Частиною першою статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 28.03.2018 №444/9519/12, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України. 
У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за ч.1 ст.1050 ЦК України, застосуванню підлягає положення статті 625 цього Кодексу, що є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц.
Наведене узгоджується із позицією Великої Палати Верховного Суду, яка у справі №910/4518/16 від 05.04.2023 дійшла висновку, що сторони не можуть з посиланням на принцип свободи договору домовитись про те, що їхні відносини будуть регулюватися певною нормою закону за їхнім вибором, а не тією нормою, яка регулює їхні відносини виходячи з правової природи останніх. Відтак, для вирішення подібних спорів важливим є тлумачення умов договорів, на яких ґрунтуються вимоги кредиторів, для з`ясування того, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування. Для цього можуть братися до уваги формулювання умов про сплату процентів, їх розміщення в структурі договору (в розділах, які регулюють правомірну чи неправомірну поведінку сторін), співвідношення з іншими положеннями про відповідальність позичальника тощо. У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).
Із огляду на викладене, правильно установивши характер спірних правовідносин та норми права, якими вони врегульовані, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що договір про споживчий кредит містить строк його виконання 19 днів упродовж яких кредитор, керуючись статтею 1054 ЦК України мав право нараховувати проценти за користування кредитними коштами за відсотковою ставкою 1,25% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п.1.5.2. договору).
Належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення позичальником дій, які б підтверджували її свідомий намір пролонгації зобов`язання за договором про споживчий кредит, позивачем не надано; тоді як наявний у справі розрахунок заборгованості не є первинним бухгалтерським документом, а тому відсутніми є підстави для застосування положень п.2.3.2., 4.2. договору про споживчий кредит, а отже його пролонгації терміном до 20.11.2021. 
Доводи апеляційної скарги також не містять спростувань вмотивованих висновків суду першої інстанції щодо відсутності доказів виконання кредитором умов п.4.2 договору, а саме, направлення відповідної вимоги боржнику, що з урахуванням змісту договору виключає підстави до стягнення відсотків за користування кредитними коштами поза межами строку дії договору.
При цьому апеляційний суд, аналізуючи умови зобов`язання сторін, приходить до висновку, що у договорі відсутні чіткі та зрозумілі для споживача умови про право кредитодавця нараховувати проценти за фактичне правомірне користування коштами після закінчення строку дії договору. Адже, у графіку платежів, на який зроблене посилання у договорі, чітко встановлений період користування коштами - 19 днів і визначений розмір процентів, який підлягає сплаті за правомірне користування процентами, тоді як зміст пункту 1.4. вказує на те, що нарахування процентів є саме відповідальністю позикодавця за неповернення кредиту (неправомірне користування коштами), хоча одночасно передбачено продовження строку кредитування до невизначеної дати.
Отже, слід виходити з того, що сторони не узгодили належним чином відповідальність за прострочення грошового зобов`язання відповідно достатті 625 ЦК України, у виді сплати процентів за неправомірне користування кредитом.
Інших доводів на спростування правильності висновків суду першої інстанції, апеляційна скарга не містить. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення районного суду слід залишити без змін. 
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375,381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» - залишити без задоволення. 
Заочне рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука від 09 квітня 2024 року- залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає. 
Повний текст постанови складено 13.08.2024.
Головуючий суддя                                                                Л.І. Пилипчук

Судді                                                                                Ю.В. Дряниця

                                                                                       О.В. Чумак