ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 липня 2024 року
м. Київ
справа № 756/1484/22
провадження № 51-622км24
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                                         ОСОБА_1 ,
суддів                                                                     ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання                         ОСОБА_4 ,                         
прокурора                                                               ОСОБА_5 ,
захисника                                                               ОСОБА_6 ,
засудженого у режимі відеоконференції       ОСОБА_7 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника          ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Київського апеляційного суду від 07 листопада 2023 року у кримінальному провадженні щодо 
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 ), раніше неодноразово судимого-останній раз 24 грудня 2021 року Оболонським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15 і ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 4 місяці, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України. 
Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 06 лютого 2023 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання за попереднім вироком Оболонського районного суду м. Києва від 24 грудня 2021 року більш суворим за цим вироком ОСОБА_7 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано у строк визначеного ОСОБА_7   за цим вироком покарання, відбуте частково покарання за попереднім вироком Оболонського районного суду м. Києва від 24 грудня 2021 року та строк його  попереднього ув`язнення з 06 лютого 2023 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з дня набрання вироком законної сили. 
Суд визнав ОСОБА_7 винуватим у відкритому викраденні чужого майна, вчиненого повторно, за обставин детально викладених у вироку.
Як установив суд, ОСОБА_7 03 грудня 2021 року о 20 годині 10 хвилин у приміщенні магазину «Єва», розташованого на АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу із стелажів магазину, повторно, таємно викрав косметичні товари, з якими пройшов повз каси та направився до виходу, при цьому його дії були помічені працівником магазину, яка намагалась його зупинити та повернути викрадене. ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що його протиправні дії викриті працівником магазину, з метою відкритого викрадення майна, вчиненого повторно, ігноруючи прохання працівника магазину повернути майно та її спроби завадити йому покинути приміщення магазину, відштовхнув її та вибіг з приміщення. Зазначеними діями ОСОБА_7 спричинив ТОВ «РУШ» майнову шкоду на загальну суму 616 грн 90 коп.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 07 листопада 2023 року апеляційні скарги засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 залишено без задоволення, а вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 -без змін.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Вважає, що матеріалами кримінального провадження не доведено винуватість            ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину. Зазначає, що суд апеляційної інстанції у порушення вимог ч. 3 ст. 404 КПК України безпідставно відмовив у повторному дослідженні доказів, якими суд першої інстанції обґрунтував винуватість засудженого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні, внаслідок чого було порушено право на захист. Так, сторона захисту ставила питання про повторне дослідження: відеозапису з камер відеоспостереження магазину «Єва» від 03 грудня 2021 року; протоколу огляду предметів від 07 грудня 2021 року; акту інвентаризації від           03 грудня 2021 року; протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06 грудня 2021 року; протоколу огляду місця події від 04 грудня 2021 року; показання свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Вважає, що така відмова апеляційним судом є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке позбавило суд можливості перевірити належним чином доводи сторони захисту.
Позиції учасників судового провадження
Захисник та засуджений у судовому засіданні висловили доводи на підтримання касаційної скарги та просили її задовольнити.
Прокурор у судовому засіданні вважав касаційну скаргу захисника необґрунтованою та просив залишити її без задоволення, а судове рішення без зміни.
Інші учасники судового провадження були належним чином повідомлені про дату, час та місце касаційного розгляду, однак у судове засідання не з`явилися. Клопотань про його відкладення не надходило.
Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та засудженого, міркування прокурора та перевіривши доводи, викладені у касаційній скарзі, дослідивши матеріали кримінального провадження, Суд дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до вимог ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи у суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
На будь-яких інших підставах, зокрема через неповноту судового розгляду та невідповідність висновків, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, суд касаційної інстанції не вправі приймати рішення про скасування чи зміну оскаржуваних судових рішень, а виходить з обставин, установлених судом.
Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Доводи сторони захисту щодо незгоди з даною судом оцінкою доказів, оспорювання встановлених за результатами судового розгляду фактів із викладенням власної версії подій стосуються по суті невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що, виходячи з вимог ст. 438 КПК, не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Зі змісту ст. 370 КПК, якою визначено вимоги стосовно законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення вбачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Як убачається з вироку, висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2
ст. 186 КК України, зроблено з додержанням приписів ст. 23 КПК на підставі з`ясування всіх обставин, що належать до предмета доказування, які підтверджено на ретельно та всебічно досліджених у судовому засіданні доказах з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства, оціненими відповідно до правил ст. 94 цього Кодексу. Ці докази у сукупності та взаємозв`язку є достатніми для ухвалення обвинувального вироку. Обвинувачення засудженому сформульовано на підставі фактичних обставин кримінального правопорушення, встановлених судом згідно з вимогами ст. 91 КПК. Вирок суду відповідає вимогам статей 370, 374 КПК і є обґрунтованим.
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що захисник не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, зазначає що, цим судом належним чином не перевірені його доводи щодо недостатності доказів для доведення винуватості засудженого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2  ст. 186 КК України. Однак така позиція захисника є хибною та не знайшла свого підтвердження під час перевірки матеріалів кримінального провадження.
Так, указуючи на винуватість засудженого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення суд першої інстанції належним чином дослідив надані стороною обвинувачення докази та обґрунтовано визнав ОСОБА_7 винуватим за вказаним обвинуваченням. При цьому суд обґрунтовано послався на:
- показання свідка ОСОБА_8 , згідно яких 03 грудня 2021 року приблизно о 20 год, перебуваючи на робочому місці у магазині «Єва» по АДРЕСА_2 , на екрані монітора відеозапису камери відеоспостереження у торгівельній залі магазину побачила чоловіка, який брав товар із полиць та ховав до кишені куртки і під одяг. Після чого, цей чоловік попрямував до виходу з магазину, де вона зупинила його за лініями кас та попросила повернути товар. Однак він відштовхнув її, від чого вона впала на кошики для покупців, а невідомий чоловік вибіг з приміщення магазину; 
- показання свідків - співробітників указаного магазину ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які пояснили, що 03 грудня 2021 року приблизно о 20 год при виході з магазину невідомий чоловік штовхнув адміністратора магазину ОСОБА_8 від чого вона впала на кошики для покупців, а чоловік вибіг з магазину;
- показання свідка ОСОБА_11 , згідно яких приблизно у 2021 році його залучили до участі у якості понятого, при проведенні пред`явлення особи для впізнання за фотознімками. У його присутності молода дівчина впізнавала, за фотознімками, особу, яка у магазині вчинила кримінальне правопорушення.  
На підтвердження встановлених обставин щодо винуватості ОСОБА_7 , крім наведених вище показань, судом першої інстанції також ураховано дані, що, зокрема, містяться у наступних доказах:  
- протоколі огляду предмету від 07 грудня 2021 року, де при огляді відеозаписів з камер відеоспостереження магазину «Єва» від 03 грудня 2021 року, детально описано дії особи (чоловіка), який у торгівельній залі цього магазину, бере товар та ховає собі у кишені і під одяг. Згодом прямує повз лінії кас до виходу, працівник магазину намагається його зупинити, однак він штовхає її та вибігає з приміщення магазину (Т. 1 а. п. 85-97);
- протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06 грудня    2021 року, де свідок ОСОБА_8  серед представлених на фотознімках осіб упізнала ОСОБА_7 , який 03 грудня 2021 року на її робочій зміні викрав товар з магазину «Єва» (Т. 1 а. п. 98-99);
-акті інвентаризації від 03 грудня 2021 року та довідки про вартість викрадених матеріальних цінностей 03 грудня 2021 року з магазину «Єва».
Встановивши фактичні обставини справи, дослідивши та проаналізувавши зібрані докази у їх сукупності, надавши їм належну оцінку, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину і правильно кваліфікував його дії за ч. 2 ст. 186 КК України. 
Переконливих аргументів на спростування вказаних висновків суду щодо оцінки доказів у касаційній скарзі захисника не міститься.
Апеляційний суд у межах, передбачених ст. 404 КПК України та у порядку, визначеному ст. 405 цього Кодексу, переглядаючи вирок місцевого суду, встановив, що висновок про доведеність винуватості ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 186 КК України підтверджується зібраними у встановленому порядку і дослідженими у судовому засіданні доказами, яким у вироку надана належна оцінка. Крім того, доводи захисника у касаційній скарзі про відсутність доказів, які б підтверджували винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення саме ним, аналогічні доводам, що викладені в його апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції ретельно перевірив та, навівши підстави прийнятого рішення, обґрунтовано відмовив у задоволенні заявлених вимог.
Що стосується тверджень захисника про сумнівний характер протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06 грудня 2021 року через відсутність підписів понятих. То, як слушно зазначив суд, з матеріалів цього кримінального провадження вбачається, що зазначену слідчу дію було проведено у відповідності до вимог ст. 228 КПК України. Відсутність у протоколі підпису понятих, з урахуванням допиту одного з них ОСОБА_11 у судовому засіданні, який підтвердив, що у присутності його та ще одного понятого молода дівчина впізнавала, за фотознімками, особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, не є підставою для визнання його даних недопустимими.
Також дана належна оцінка доводам апеляційної скарги захисника про те, що особа, яка зафіксована камерою відеоспостереження у магазині «Єва» не дає впевненості у тому, що матеріальні цінності з магазину викрав саме ОСОБА_7 .
Свідок ОСОБА_8 будучи допитаною під час судового розгляду наполягала на тому, що саме ОСОБА_7 є особою, яка вчинила викрадення майна з магазину і якого вона з упевненістю впізнала при пред`явленні їй фотознімків для впізнання.
Суд апеляційної інстанції, ретельно перевірив усі доводи апеляційної скарги захисника, надав на них вичерпні відповіді та обґрунтовано залишив скаргу без задоволення, належним чином умотивувавши свій висновок. 
Що стосується доводів захисника про безпідставну відмову судом апеляційної інстанції у повторному дослідженні обставин, установлених під час кримінального провадження, то вони є необґрунтованими та не відповідають матеріалам кримінального провадження.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду у суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.
В апеляційній скарзі захисник, крім іншого, ставив питання про повторне дослідження: відеозапису з камер відеоспостереження магазину «Єва» від 03  грудня 2021 року; протоколу огляду предметів від 07 грудня 2021 року; акту інвентаризації від 03 грудня 2021 року; протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06 грудня 2021 року; протоколу огляду місця події від 04 грудня 2021 року; показання свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .
Згідно з журналом судового засідання від 07 листопада 2023 року та аудіозаписом цього засідання, який міститься на технічному носії фіксації кримінального провадження у суді апеляційної інстанції, захисник ОСОБА_6 та засуджений ОСОБА_7 підтримали клопотання захисника. Зазначене клопотання розглянуте та відмовлено у його задоволенні, оскільки стороною захисту не було наведено обставин, передбачених ч. 3 ст. 404 КПК України, щодо неповноти чи порушення при дослідженні зазначених доказів.
Свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 були безпосередньо допитані судом першої інстанції, як і було досліджено у повному обсязі наведені вище докази, при цьому стороні захисту надавалась можливість задавати питання вказаним свідкам та досліджувати відповідні докази. 
У процесі перевірки матеріалів кримінального провадження колегія суддів не встановила процесуальних порушень при збиранні, дослідженні і оцінці доказів, які б ставили під сумнів обґрунтованість висновків судів про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2          ст. 186 КК України. 
За таких обставин, суд уважає, що суди нижчих інстанцій дотрималися вимог статей 10, 22 КПК України та врахували практику Європейського суду з прав людини, створивши необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав. Сторони користувалися рівними правами та свободою у наданні доказів, дослідженні та доведенні їх переконливості перед судом. Клопотання всіх учасників процесу розглянуто у відповідності до вимог КПК України.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставами для скасування чи зміни судового рішення, також не виявлено.
Враховуючи зазначене, колегія суддів підстав для задоволення касаційної скарги захисника та скасування судового рішення щодо ОСОБА_7 не знаходить.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Верховний Суд 
ухвалив:
Ухвалу Київського апеляційного суду від 07 листопада 2023 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника  ОСОБА_6 - без задоволення.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                   ОСОБА_2                               ОСОБА_3